КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Єдиний унікальний номер справи № 760/8980/16-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11816/2020
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
          12 листопада 2020 року                                                                                              м. Київ                                  
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    - Мережко М.В.,
суддів                          - Верланова С.М., Савченка С.І.,
            секретар                       -Тютюнник О.І.
Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -
 
                                                         В с т а н о в и в : 
 
   У травні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,  що  31 січня 2008 між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого по кредитному договору №2619/0108/77-001 від 31 січня 2008 року є ТОВ «Кредитні ініціативи») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2619/0108/77-001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 40000,00 дол. США, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
В порушення умов кредитного договору відповідачка не виконує зобов`язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1 481 086,57 грн.
На підставі викладеного позивач просив стягнути вказану заборгованість на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №2619/0108/77-001 від 31 січня 2008 року у розмірі 1 481 086,57 грн та судовий збір у розмірі 22 216,30 грн.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року залишено без задоволення заяву відповідача про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року.
Не погоджуючись із рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на  порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.  В апеляційній скарзі зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для  вирішення справи, висновки суду не відповідають  обставинам справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось із позовом, пропустивши строк позовної давності. Крім цього, зазначає, що розмір заборгованості є недоведеним, відсотки за договором нараховані неправомірно, оскільки нарахування здійснене після направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості.
Вказує, що питання щодо стягнення заборгованості вже вирішувалось рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2014 року.
Наголошує на тому, що її не було повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Кредитні ініціативи» до апеляційного суду не надходив.
Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи, які  беруть участь у справі  зобов`язані  добросовісно  здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України  позивач був своєчасно  повідомлений про день та час розгляду справи  на 12 листопада 2020 року за адресою, яка була зазначена в матеріалах справи. Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Кувшиннікова А.С. брала участь у розгляді справи апеляційним судом.
Заяв щодо зміни  місця проживання або місцезнаходження, причини неявки в судове засідання від осіб, які приймають участь у справі  до апеляційного суду  не надходило, а тому  вважати  причини  неявки  осіб, які приймають участь у справі, до суду поважними, відсутні. 
Відповідно до ст. 372 ЦПК України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.  Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Апеляційна скарга  підлягає задоволенню з таких  підстав.
Встановлено, що 31 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого по кредитному договору №2619/0108/77-001 від 31 січня 2008 року є ТОВ «Кредитні ініціативи») було укладено кредитний договір №2619/0108/77-001, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 40000,00 дол. США, на строк з 31 січня 2008 року по 31 січня 2028 року включно, зі сплатою процентів у розмірі 13,0 % річних (а.с.7-10).
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.
Відповідно до п.3.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом направлення коштів на рахунок № НОМЕР_1 , в Софіївському відділені ВАТ «Сведбанк», МФО 300164 через касу банку або шляхом безготівкового перерахування щомісяця, згідно Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору, якщо інше не передбачено цим Договором.
Згідно з п.3.9. Кредитного договору, якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п.3.1. цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання в порядку, передбаченому цим пунктом цього договору.
Як видно із матеріалів справи, 12 квітня 2016 року відповідачу було надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, (а.с.58-59).
Доказів виконання вказаної вимоги матеріали справи не містять.
Позивач стверджував, що відповідачка скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, а тому станом на 01 квітня 2016 року у неї утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 56 490,75 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 481 086,57 грн., яка складається з: 30 976,49 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 812 148,24 грн - заборгованість за кредитом; 25 514,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 668 938,33 грн - заборгованості по відсоткам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.57).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по даному договору в розмірі 1 481 086,57 грн, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідачка не виконала умови кредитного договору.
Разом з тим, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах позовної давності (стаття 256 ЦК України).
Під час перегляду заочного рішення судом першої інстанції та у своїй апеляційній скарзі відповідачка просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу (до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання) вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті.
Таким чином, якщо за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.
Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
За змістом пункту 1.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником щомісячно відповідно до графіку платежів.
Таким чином, умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути суму кредиту частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку.
За умовами кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється відповідно до графіку платежів, який є додатком до кредитного договору. 
В матеріалах справи міститься Додаток №1 до Кредитного Договору (графік погашення заборгованості), однак, із наданого позивачем розрахунку неможливо встановити, чи здійснювались платежі відповідно до графіку та з якого моменту утворилась заборгованість
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, період нарахування заборгованості починається із 31 січня 2008 року. При цьому, відомості щодо погашення кредиту шляхом здійснення платежів за погодженим сторонами графіком у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити дотримання строків позовної давності за кожним платежем, та, відповідно, правильність нарахування розміру заборгованості.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) 28 березня 2018 року зробила правовий висновок про те, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст.  365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384   ЦПК України, колегія суддів,-
 
                                                                     П о с т а н о в и л а  :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення. 
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Постанова  суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо  до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2020 року.
 
Головуючий 
 
Судді