Справа № 753/4490/20                                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції Цимбал І.К.
          Провадження № 22ц-824/14529/20                                                                                                          Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020 року                                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
 
головуючого Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Дарницький РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про заміну сторони у виконавчому провадженні,
 
                                                                     ВСТАНОВИВ:                                                       
 
У березні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_5 на його правонаступників (спадкоємців) неповнолітню ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 53217257 та № 53217280 з виконання вироку Дарницького районного суду міста Києва у кримінальній справі № 11/2690/1818/2012 від 10 лютого 2012 року.
В обґрунтування заяви посилався на те, що на виконання вказаного вироку суду виконавчий лист був пред`явлений до виконання, проте вирок суду в частині стягнення коштів у повному обсязі не виконано. В подальшому заявника було залучено до участі у справі про зняття арешту з майна, ініційованої заінтересованими особами, оскільки боржник помер, а спадкоємці через накладений арешт не могли реалізувати своє право на спадщину. Під час цього судового розгляду йому стало відомо, що виконавче провадження було закінчене у зв`язку із смертю боржника. Враховуючи зазначене, вимушений звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме з померлого боржника ОСОБА_5 на його спадкоємців, які прийняли спадщину.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року заяву задоволено частково, замінено боржника ОСОБА_5 на його правонаступників ОСОБА_2 та ОСОБА_6 щодо виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва у кримінальній справі № 11/2690/1818/2012 від 10 лютого 2012 року про стягнення на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи та зазначає зокрема, що стягувачем був пропущений строк для пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, через що підстави для задоволення заяви відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постановляючи ухвалу про про заміну сторони боржника у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вироком Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2012 року з ОСОБА_5 стягнуто матеріальну і моральну шкоду на користь ОСОБА_3 , однак в ході виконавчих дій боржник ОСОБА_5 помер, і після його смерті є спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які прийняли спадщину, та враховуючи те, що заміна сторони у справі можлива на будь-якій стадії процесу та не пов`язана із обґрунтованістю вимог стягувача, і не зважаючи на закінчення виконавчих проваджень № 53217257 та № 53217280 з виконання вироку Дарницького районного суду міста Києва від 10 лютого 2012 року, дійшов висновку про необхідність заміни сторони боржника ОСОБА_5 у кримінальній справі № 11/2690/1818/2012 на спадкоємців, які прийняли спадщину.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2012 року у кримінальній справі № 11/2690/1818/2012 з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 23 625 грн. 97 коп., та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
10 січня 2013 року на підставі виконавчих листів виданих Дарницьким районним судом м. Києва від 05 грудня 2012 року на підставі вказаного вироку відкрито виконавчі провадження № 53217257 та № 53217280, та у ході проведення виконавчих дій з боржника було стягнуто 10 000 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_5 помер.
Згідно до постанов головного Державного виконавця Дарницького ВДВС ГУЮ м. Києва Проця В.С. від 04 вересня 2018 року виконавчі провадження були закінчені у зв`язку із смертю боржника.
Також, з матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . 
Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Приписами ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника, до якого у кредитора існує грошове зобов`язання, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.
Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду 23 січня 2019 в справі № 2-2697/11 дійшов висновку про те, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження - боржника його правонаступником підлягають задоволенню.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_6 і ОСОБА_2 відповідно до встановленого законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , чого вони самі не заперечують, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для заміни сторони у  виконавчому провадженні  - з боржника ОСОБА_5 на ОСОБА_6 і ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано положення ч.2 ст.1281 ЦК України, якою визначено строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заміна сторони у справі не пов`язана із обґрунтованістю вимог стягувача та наявності підстав для стягнення боргу з боржника за рішенням суду, а є лише процесуальним переходом прав та обов`язків від однієї особи до іншої на підставі закону, і приписи зазначених норм закону на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник за боргами спадкодавця.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 24 вересня 2020 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                 Судді: