ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2020 р.           Справа№ 910/8097/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Скрипки  І.М. 

секретар судового засідання: Білоус О.О.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 29.09.2020,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 (повний текст складено 27.01.2020)
у справі №910/8097/19 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт»
до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
про зобов`язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (далі, позивач або ТОВ  «Укр-агро-продукт») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі, відповідач) про зобов`язання повернути майно, а саме: машину для заклеювання коробів S8-К12; формувальник коробів F104-P; лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07); компресор СБ 4/Ф-500.LB 75. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та без належних на те правових підстав володіє належним позивачу на праві власності спірним майном, яке розташоване на території філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський КХП».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19  позовні вимоги задоволено.
Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» наступне майно:
- машина для заклеювання коробів S8-К12;
- формувальник коробів F 104-P;
- лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07);
- компресор СБ 4/Ф-500.LB 75.
Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 672 (сім тисяч шістсот сімдесят дві) грн 70 коп.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведені всі складові для задоволення позову в даній справі, а саме: перебування спірного майна у власності позивача, наявність такого майна у володінні відповідача, відсутність доказів законного володіння відповідачем таким майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 27.02.2020 (про що свідчить відбиток вхідного штемпеля Північного апеляційного господарського суду) Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (із урахуванням заяви скаржника від 04.03.2020 про виправлення описки в апеляційній скарзі), відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов хибних висновків щодо належності зазначеного в рішенні обладнання на праві власності позивачу та щодо його знаходження у відповідача, а також не врахував, що зазначене в позові обладнання не має індивідуально визначених ознак, за якими можливо було б його ідентифікувати та встановити його власника. Так, ані в позові, ані в будь-якому з документів, на які позивач посилався як на доказ знаходження у відповідача обладнання, чи на які він посилався як на доказ його права власності на майно, не зазначені будь-які його ідентифікуючі ознаки (марка, рік випуску, країна виробництва, заводський номер, інвентаризаційний номер обладнання). У Договорі №401 від 01.04.2016 зазначено інший перелік майна, ніж той, що вказувався ТОВ «Укр-Агро-Продукт» у листах з вимогами про повернення майна;
- заява свідка ОСОБА_1 від 03.10.2019 була подана позивачем до суду з порушенням порядку та строків подання доказів, встановлених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України;
- протокол огляду доказів за їх місцезнаходженням від 17.12.2019 є недопустимим доказом у справі, адже він одержаний з порушенням Господарського процесуального кодексу України, а саме наданий не стороною справи, а суддею, яка здійснювала розгляд справи;
- додані позивачем до позову видаткові накладні, специфікації та товарно-транспортні накладні не можуть вважатися належними та допустимими доказами права власності позивача на вказане майно, адже не містять індивідуалізуючих ознак обладнання та не відповідають вимогам до документів первинного обліку господарських операцій;
- суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідача щодо непідтвердження позивачем належними доказами (рахунками-фактурами та платіжними дорученнями) факту придбання зазначеного в позові обладнання, чим порушив вимоги частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 73, частини 1 статті 74, статті 76, 77, частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України;
- судом були порушені норми процесуального права. Так, суддя Плотницька Н.Б. безпідставно залишила без розгляду заперечення відповідача на відповідь на відзив та зазначила в ухвалі від 20.11.2019 інформацію, що не відповідає дійсності, а саме, що начебто в судовому засіданні 17.10.2019 судом було залишено без розгляду заперечення на відповідь на відзив, хоча в дійсності такі обставини не мали місце, при цьому, судом було порушено право відповідача подати заперечення на відповідь на відзив, передбачене статтею 167 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, суд у судовому засіданні 16.01.2020 безпідставно відмовив представнику відповідача у наданні для огляду протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням від 17.12.2019, чим порушив норми статті 210 Господарського процесуального кодексу України.
У тексті апеляційної скарги викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

21.04.2020 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд відхилити доводи апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
У відзиві позивач наголосив на наступному:
- твердження відповідача про відсутність індивідуально визначених ознак на спірному обладнанні безпідставні та недоречні, оскільки кожне обладнання має свою марку, яка зазначена у позовній заяві та у підтверджуючих право власності документах. При огляді доказів за їх місцезнаходженням від 17.12.2019 на території філії НКХП проводилась відеофіксація та було встановлено, що на території цеху круп`яного заводу №1 відсутнє схоже за родовими та індивідуальними ознаками обладнання, крім того, відповідачем та його представником неодноразово було зазначено про відсутність на балансі такого обладнання, а отже, у зв`язку з тим, що у відповідача відсутнє схоже обладнання та не надано документів, які встановлюють те, кому саме належить дане багатотонне обладнання, індивідуальною ознакою можливо вважати й певний вигляд цього обладнання. Із обладнання позивача були навмисно зірвані заводські таблички із маркуванням та інвентарні номери;
- факт наявності на території цеху круп`яного заводу №1 філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» спірного майна підтверджується також актом про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі від 05.03.2019. Факт зриву даних табличок та інвентарних номерів було також виявлено під час огляду доказів за їх місцезнаходженням 17.12.2019. Представник відповідача був відсутній при огляді доказів за їх місцезнаходженням, проте був присутній в.о. директора філії НКХП Соколовський С.О., який не спростовує того, що на обладнанні є пошкодження та присутні ідентифікуючі ознаки, такі як назва «ИНТА» та «Remeza Air Compressors». Назва «ИНТА», зазначена на лінії фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети, є назвою підприємства - виробника відповідно до Договору №141003-01 виготовлення обладнання від 03.10.2014, ТТН №92 від 07.08.2015 та видаткової накладної №92 від 07.08.2015. Назва «Remeza Air Compressors» зазначена на компресорі СБ 4/Ф-500.LB 75, який було придбано у компанії ТОВ «Летісс». Відповідно до офіційного сайту   ТОВ «Летісс» останнє було офіційним представником заводу Remeza в Україні;
- машина для заклеювання коробів S8-К12 та формувальник коробів F104-P є тим самим обладнанням, що вказане у Договорі оренди нежитлових приміщень №401 від 01.04.2016;
- щодо посилання скаржника на пропуск позивачем строків для подачі заяви свідка ОСОБА_1 позивач зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач поставив під сумнів достовірність документів (доказів), що були додані до позову, що і обумовило пошук свідка та подачу вказаного документа;
- протокол огляду доказів за їх місцезнаходженням був складений у відповідності до норм Господарського процесуального кодексу України, а скаржник плутає поняття «збір доказів» та «огляд доказів». Огляд підтвердив, що обладнання, зазначене у позовній заяві, знаходиться на території філії, а також в.о. директора філії НКХП не спростував той факт, що на обладнанні є слід механічного видалення ідентифікуючих ознак;
- позивачем доведено право власності на обладнання відповідними видатковими накладними, платіжними дорученнями, тощо, у той час, як відповідач посилається лише на незначні помилки у вказаних документах.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у справі №910/8097/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 у справі №910/8097/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 залишено без руху. Роз`яснено Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути її недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 11 509,05 грн.
26.03.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додане платіжне доручення №2458 від 17.03.2020 на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11 509,05 грн.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 №09.1-08/1193/20 у зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 поновлено Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Разіна Т.І.
Враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 №215, від 20.03.2020 №242, від 25.03.2020 №239, від 29.03.2020 №241, від 02.04.2020 №255, від 22.04.2020 №291), продовження запровадженого карантину в Україні через спалах у світі коронавірусу COVID-19 до 11 травня 2020 року та запровадження режиму надзвичайної ситуації на всій території України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2020, з метою захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням наведених рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, повідомлено учасників справи, що судове засідання, призначене на 28.04.2020, не відбудеться. Водночас, призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 на 19.05.2020.
28.04.2020 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У зв`язку із перебуванням судді Разіної Т.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1498/20 від 18.05.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Тищенко А.І.; розгляд апеляційної скарги призначено на 16.06.2020.
У судове засідання, призначене на 16.06.2020, з`явився представник відповідача. 
Представник позивача у судове засідання 16.06.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 відкладено на 14.07.2020.
19.06.2020 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у якому просив провести судове засідання в режимі відеоконференції за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» в одному із приміщень: Господарського суду Запорізької області, Запорізького апеляційного суду, Запорізького окружного адміністративного суду, Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, Жовтневого районного суду м. Запоріжжя або Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, призначено справу №910/8097/19 до розгляду в режимі відеоконференції на 14.07.2020, доручено Запорізькому апеляційному суду забезпечити проведення відеоконференції 14.07.2020 у приміщенні Запорізького апеляційного суду за адресою: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 162. Особа, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у Запорізькому апеляційному суді - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт».
У зв`язку із перебуванням судді Скрипки І.М. 14.07.2020 на лікарняному розгляд справи не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020, після виходу судді Скрипки І.М. з лікарняного, призначено справу №910/8097/19 до розгляду в режимі відеоконференції на 18.08.2020.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Тищенко А.І., Скрипки І.М. згідно наказів в.о. голови Північного апеляційного господарського суду №405-в від 23.07.2020 та №440-в від 07.08.2020 у щорічних основних відпустках, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 13.08.2020 повідомив учасників судового процесу, що судове засідання, призначене на 18.08.2020, не відбудеться. Водночас, справу №910/8097/19 призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 29.09.2020.
У судовому засіданні 29.09.2020 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 29.09.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

03.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (орендар за договором) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (орендодавець за договором) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №341 (далі, Договір №341), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, що належить орендодавцю (надалі іменується «об`єкт оренди»):
- частина будівлі цеха готової продукції круп`яного заводу № 1 (перший та другий поверх) загальною площею 1115 кв.м.;
- офісні приміщення адмін. будівлі (2 кабінети на 3-му поверсі) загальною площею 28 кв. м.
Відповідно до пункту 1.2. Договору №341 об`єкт оренди розташований за адресою: вул. Чайковського, 28, м. Новоукраїнка, Кіровоградська обл. 
Згідно з пунктом 1.3. Договору №341 мета використання об`єкта оренди - склад, організація діяльності офісу. 
Пунктом 2.1. Договору №341 визначено, що передача об`єкта оренди орендодавцем в оренду орендарю здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється актом прийому-передачі приміщення, який є невід`ємною частиною цього договору. 
Цей Договір вважається укладеним з моменту підписання акту приймання-передачі та діє до 03.10.2017 (пункт 10.1. Договору). 
Відповідно до акту прийому-передачі об`єкта оренди від 03.11.2014, який є додатком №2 до Договору оренди нежитлового приміщення від 03.11.2014 №341, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення («об`єкт оренди»):
- частина будівлі цеха готової продукції круп`яного заводу №1 (перший та другий поверх) загальною площею 1 115 кв.м.;
- офісні приміщення адмін. будівлі (2 кабінети на 3-му поверсі) загальною площею 28 кв. м.
01.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (орендар за договором) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (орендодавець за договором) укладено додаткову угоду №2 до Договору оренди нежитлового приміщення від 03.11.2014 №341.
Пунктом 1 вказаної додаткової угоди сторони домовились, що з урахуванням вимог пункту 2.4. Договору орендар передає, а орендодавець приймає з платного користування частину об`єкта оренди, а саме: частину будівлі цеху готової продукції круп`яного заводу №1 (перший та другий поверх) загальною площею 555 кв.м. шляхом підписання акту приймання-передачі частини об`єкта оренди (додаток №1 до даної додаткової угоди - додаток №3 до договору).
Пунктом 2 вказаної додаткової угоди сторони дійшли згоди внести зміни до пункту 1.1. розділу 1 Договору «Предмет договору», виклавши його в наступній редакції:
« 1.1. орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, що належить орендодавцю (надалі іменується «об`єкт оренди»), а саме:
- будівлі цеха готової продукції круп`яного заводу №1 (перший та другий поверх) загальною площею 560 кв.м., в т.ч. перший поверх - 282 кв.м. з розміщенням на площі палетопакувальної машини SEAT, другий поверх - 278 кв.м.;
- офісні приміщення адміністративної будівлі (2 (два) кабінети на 3-му поверсі) загальною площею 28 кв.м.
Відповідно до акту приймання-передачі частини нежитлового приміщення від 01.04.2016, який є додатком №1 до додаткової угоди №2 від 01.04.2016 та додатком №3 до Договору оренди нежитлового приміщення від 03.11.2014 №341, орендар повернув, а орендодавець прийняв частину об`єкта оренди, а саме: частину будівлі цеха готової продукції круп`яного заводу №1 (перший та другий поверх), яка розташована за адресою: Кіровоградська обл., м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28, загальною площею 555 кв.м. згідно витягу з технічного плану будівлі, що додається. Частина об`єкта оренди повертається орендодавцю у задовільному стані. Орендодавець претензій щодо стану нежитлових приміщень, що повертаються з оренди, немає. 
У подальшому, з метою укладення договору оренди між філією Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт», представники сторін провели вимірювання площі, що займає технологічне обладнання, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт», згідно переліку:
1. Компресорна установка СБ4/Ф-500.LB 75. - площа 5,32 кв.м.;
2. Автомат для фасування ИН-07 - площа 18,87 кв.м.;
3. Автомат для фасування Гамма-А - площа 23,25 кв.м.;
4. Формувальник та заклейщик коробів разом з поворотним конвеєром - площа 22,04 кв.м.;
5. Палетопакувальна машина SEAT - площа 10,54 кв.м.;
6. Автомат для фасування АК-В3-площа 16,6 кв.м.
01.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (орендар за договором) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (орендодавець за договором) укладено Договір оренди нежитлових приміщень №401 (далі, Договір №401), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування частину нежитлового приміщення, що належить орендодавцю, а саме виробничі приміщення загальною площею 86,08 кв.м., які розташовані в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1, під розміщення наступного обладнання:
на першому поверсі:
- комплекс пакувальний «Гамма А» для фасування пластівців в пакети формату «Stabilobag», розташований в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1 та займає площу 23,25 кв.м.;
- обладнання для формування та заклеювання гофроящиків та шоубоксів  в комплекті з поворотним автоматичним конвеєром, розташоване в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1 та займає площу 22,04 кв.м.;
- лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети формату Брюген (автомат фасувальний ИН-07), розташована в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1 та займає площу 18,87 кв.м.;
- установка компресорна СБ4/Ф-500.LB 75, розташована в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу № 1 та займає площу 5,32 кв.м..
на другому поверсі (склад готової продукції):
- автомат фасування каші швидкого приготування в комплекті з подаючим і відвідним транспортером і поворотним накопичувальним столом (автомат для фасування АК-В3) та займає площу 16,6  кв.м. (надалі іменується «об`єкт оренди»). 
Відповідно до пункту 1.2. Договору №401 об`єкт оренди розташований за адресою: вул. Чайковського, 28, м. Новоукраїнка, Кіровоградська обл. 
Згідно з пунктом 1.3. Договору №401 мета використання об`єкта оренди - фасування та пакування товарів. 
Пунктом 2.1. Договору №401 визначено, що передача об`єкта оренди орендодавцем в оренду орендарю здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється актом приймання-передачі нежитлових приміщень - додаток №1 до даного договору, який є невід`ємною частиною цього договору. 
Цей договір вважається укладеним з моменту підписання акту приймання-передачі та діє до 23.02.2019 (пункт 10.1. Договору №401). 
Відповідно до акту приймання-передачі нежитлових приміщень від 01.04.2016, який є додатком №1 до договору оренди нежитлових приміщень від 01.04.2016 №401, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування наступні нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: вул. Чайковського, 28, м. Новоукраїнка, Кіровоградська обл., а саме:
- приміщення виробничого цеху круп`яного заводу №1 перший поверх загальною площею 69,48 кв.м.;
- приміщення виробничого цеху круп`яного заводу №1 другий поверх загальною площею 16,60 кв.м.
Позивач зазначає, що Договір оренди нежитлових приміщень від 01.04.2016 №401 укладений після закінчення строку дії Договору оренди нежитлового приміщення від 03.11.2014 №341. 
Також позивач стверджує, що обладнання, зазначене в пункті 1.1. Договору оренди нежитлових приміщень від 01.04.2016 №401, відповідно до акту вимірювання площі, на момент укладення Договору №401 вже знаходилось на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів». 
01.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (замовник за договором) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (виконавець за договором) укладено Договір про надання послуг з фасування продукції переробки №381НПФ, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з фасування продукції переробки (надалі - послуги), в обсязі, на умовах, та в строки, що визначені цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх вартість. 
Додатковою угодою №1 до Договору про надання послуг з фасування продукції переробки від 01.09.2016 №381НПФ сторони домовились доповнити договір пунктом 3.10., відповідно до якого замовник для виконання робіт за цим договором передає виконавцю наступне обладнання:
- машина для заклеювання коробів S8-К12;
- поворотний конвеєр з модульною стрічкою;
- формувальник коробів F104-P.
Обладнання вважається переданим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі. Після закінчення строку дії цього договору, виконавець протягом 3-х днів повертає вказане обладнання за актом приймання-передачі. 
Згідно з актом прийому-передачі від 01.09.2016 до Договору про надання послуг з фасування продукції переробки №381НПФ від 01.09.2016 замовник передає, а виконавець приймає для виконання робіт за Договором №381НПФ від 01.09.2016 наступне обладнання:
- машина для заклеювання коробів S8-К12;
- поворотний конвеєр з модульною стрічкою;
- формувальник коробів F104-P.
08.05.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №127 із проханням надати дозвіл на тимчасове вивезення обладнання для формування коробів у кількості 1 шт., обладнання для заклеювання гофроящиків та шоубоксів у кількості 1 шт., лінії фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети формату Брюген (автомат фасувальний ИН-07) у кількості 1 шт. та установки компресорної СБ 4/Ф-500.LB 75 у кількості 1 шт., які знаходяться на орендованих площах у філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів». Також у вказаному листі повідомлено, що на час тимчасової відсутності вказаного обладнання позивач просить не займати площі їх розміщення та нараховувати орендну плату у повному обсязі.
16.05.2018 позивач повторно звернувся до відповідача з листом №133 з проханням терміново вжити заходів і надати можливість вивезти обладнання та в термін до 18.05.2018 повідомити час та дату, коли позивач зможе це зробити.
21.05.2018 позивач втретє звернувся до відповідача з листом №141 з вимогою терміново повернути спірне обладнання.
24.05.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №146, в якому повідомив, що на 29.05.2018 позивачем замовлено два транспортні засоби, які прибудуть на адресу філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» для переміщення спірного обладнання, яке є власністю позивача. У даному листі позивач просив відповідача надати дозвіл на пропуск транспорту на територію філії Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів.
Листом від 25.05.2018 №216 відповідач повідомив позивача про те, що останній має дебіторську заборгованість перед відповідачем, у зв`язку з чим просить погасити таку заборгованість для уникнення перешкод у переміщенні майна.
30.05.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №149, в якому повідомив, що на 31.05.2018 позивачем замовлено два транспортні засоби, які прибудуть на адресу філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» для переміщення спірного обладнання (у тому числі, вказаного у листах вих. №127 від 08.05.2018, №133 від 16.05.2018, №141 від 21.05.2018), яке є власністю позивача. 
26.06.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №180, в якому повідомив про погашення в повному обсязі дебіторської заборгованості за всіма укладеними між сторонами договорами, у зв`язку з чим просив негайно розірвати договір оренди нежитлових приміщень №401 від 01.04.2016, та повернути обладнання, що знаходиться в орендованому приміщенні та належить позивачу на праві власності, а саме: обладнання для формування коробів; обладнання для заклеювання гофроящиків та шоубоксів; лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети формату Брюген (автомат фасувальний ИН-07) та установки компресорної - СБ 4/Ф-500.LB 75. 
У відповідь на лист позивача від 26.06.2018 №180, відповідач листом від 02.07.2018 №276 повідомив, що допустить на територію філії транспорт позивача для завантаження обладнання після підписання додаткової угоди та акту приймання-передачі об`єкта оренди. 
13.07.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №193 із проханням у строк до 16.07.2018 повідомити позивача про дату та час надання дозволу на пропуск транспорту на територію філії для забезпечення безперешкодного переміщення належного позивачу майна.
У відповідь на лист позивача від 13.07.2018 №193 відповідач листом від 17.07.2018 №130-7-3163/2-21/4427 повідомив, що для надання дозволу на в`їзд транспорту на територію філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», та з метою забезпечення безперешкодного переміщення майна, просить надати документи, що підтверджують право власності позивача на обладнання, та документи, які підтверджують факт ввозу даного обладнання на територію філії. 
17.07.2018 позивач звернувся до відповідача з листом № 194 з вимогою відшкодувати збитки у розмірі вартості транспортно-експедиторських послуг, у зв`язку із недопущенням 04.07.2018 транспортних засобів на територію філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» для вивезення спірного обладнання.
19.07.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №197, в якому наголосив на неприпустимості дій щодо здійснення перешкод у вивезенні обладнання з території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та проханням надати інформацію, коли саме позивач може відвантажити обладнання та підписати угоду щодо припинення дії Договору від 01.04.2016 №401. 
Додатковою угодою №1 від 02.07.2018 до договору оренди нежитлових приміщень №401 від 01.04.2016 сторони домовились припинити дію Договору оренди нежитлових приміщень №401 від 01.04.2016 та викласти пункту 10.1. договору в наступній редакції:
«п. 10.1. Цей договір вважається укладеним з моменту підписання акту приймання-передачі та діє до 02.07.2018 року.».
Актом приймання-передачі нежитлових приміщень від 02.07.2018 відповідно до пункту 2.4. Договору оренди нежитлових приміщень №401 від 01.04.2016 орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлові приміщення за адресою: 27100, Кіровоградська обл., м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28, а саме:
- приміщення виробничого цеху круп`яного заводу №1 перший поверх загальною площею 69,48 кв.м.;
- приміщення виробничого цеху круп`яного заводу №1 другий поверх загальною площею 16,60 кв.м.
У відповідь на лист позивача від 19.07.2018 №197 відповідач листом від 20.07.2018 №320 зазначив, що відповідно до Положення про філію Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та довіреності, виданої Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України»,  директор не має права розпоряджатися майном без отриманого на те погодження від Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», у зв`язку з чим відповідач зазначив, що для вирішення питання щодо вивезення обладнання з території філії позивач повинен звернутися до центрального офісу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України». 
27.07.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №207, в якому повідомив, що спірне обладнання знаходиться в податковій заставі, у зв`язку з чим просив забезпечити його збереження та огляд представниками ДФС та ще раз наголосив на неприпустимості дій щодо здійснення перешкод у вивезенні обладнання з території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та проханням надати інформацію, коли саме позивач може відвантажити обладнання.
06.08.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №214, в якому повідомив про отримання від Головного управління ДФС у Запорізькій області повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі №8 від 01.08.2018, призначеного на 06.08.2018. Враховуючи те, що майно позивача, яке перебуває у податковій заставі, знаходиться на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» позивач повідомив про готовність замовити транспортний засіб для вивезення такого обладнання. 
Разом з тим, 02.08.2018 Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулося до філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» з листом №23347/10/08-01-50-03, в якому повідомило, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» знаходиться на податковому обліку та має заборгованість. Із метою погашення боргу відповідно до норм чинного законодавства у податкову заставу описано наступне майно:
- компресор СБ 4/Ф-500.LB 75 (інв. №Ц 000011091, завод №509/17016, марка - СБ 4/ф -500.LB, країна виробник - Білорусія, 2015);
- лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (інв. №Ц 000001076, завод №ИН-74, країна виробник Україна, 2015));
- машина для заклеювання коробів S8-К12 (інв. № Ц00000268, завод №S8SO00000004950028І, марка S8-S, країна виробник Італія, 2014);
- формувальник коробів F 104-P (інв. № S780418200В50002249S марка F 104-P, країна виробник Італія, 2014). Вказаним листом Головне управління ДФС у Запорізькій області також повідомило філію про проведення перевірки стану збереження майна платника, яке перебуває у податковій заставі №8 від 01.08.2018, яка буде проводитись з 06.08.2018 по 10.08.2018. 
Водночас, 03.08.2018 Вознесенівське управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області звернулося до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з листом №23482/10/08-01-50-03 про доступ до активів, в якому повідомило, що згідно інформації, наданої позивачем, спірне обладнання знаходиться на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів», на підставі чого Вознесенівське управління у м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області просить доручити керівництву філії надати доступ податкового керуючого до огляду зазначеного майна та необхідність передачі спірного майна його власнику -  Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» для подальшого проведення його експертної оцінки та з метою реалізації та погашення податкового боргу підприємства. 
21.08.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №225 з вимогою терміново повернути спірне обладнання. У даній вимозі ТОВ «Укр-агро-продукт» також повідомив відповідача про те, що документи, які підтверджують право власності позивача на обладнання, яке знаходиться на території філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та перебуває у податковій заставі, знаходиться в ДФС у Запорізькій області. Також вказані документи передані слідчому відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області при подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення. У якості додатків до вимоги вих. №225 позивачем були долучені копії видаткових накладних, що підтверджують його право власності на обладнання - №0992 від 16.11.2015, №92 від 07.08.2015, №180 від 03.02.2015.
26.09.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №250, в якому повідомив, що документи, які підтверджують право власності позивача на обладнання, що знаходиться на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та перебуває у податковій заставі, є в наявності у відповідача та ідентифікувати таке обладнання не важко. 
У відповідь на лист позивача від 26.09.2018 №250 відповідач листом №130-7-4697/2-21/6800 від 05.11.2018 повідомив, що обладнання, зазначене у листі, а саме: машина для заклеювання коробів S8-R12; формувальник коробів F104-Р; кронштейн СВ 16 S470900800F; лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети; компресор - СБ 4/Ф-500.LB 75, не перебуває на балансі Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів». 
11.10.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №262, в якому зазначив, що обладнання, що знаходиться на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» є саме тим обладнанням, що належить позивачу на праві власності та знаходиться в податковій заставі. 
Листом від 18.10.2018 № 35425/10/08-01-50-08 Головне управління ДФС у Запорізькій області запропонувало Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» повернути майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» і перебуває у податковій заставі, згідно акту опису від 02.07.2018 №20/29 для подальшого реалізації в рахунок погашення боргу. Також Головне управління ДФС у Запорізькій області у листі запропонувало відповідачу, з метою визначення точного найменування описаного майна, технічних характеристик, відповідності, тощо та складання акту збереження заставного майна, визначити проміжок часу для огляду описаного майна податковим керуючим ТОВ «Укр-Агро-Продукт».
18.12.2018 позивач звернувся до відповідача з листом №358, яким надав згоду на надання запитуваних документів, що стосуються майна позивача та запропонував виїзд на філію Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» для перевірки стану збереження заставного майна в січні 2019 року. 
14.01.2019 позивач звернувся до відповідача з листом №3 з проханням надати допуск на територію підприємства (Кіровоградська обл., м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28) та повідомив, що перевірка майна запланована на 15-16 січня 2019 року представниками позивача та податковим керуючим ГУ ДФС України в Запорізькій області.
У відповідь на лист позивача від 14.01.2019 №3 відповідач листом від 15.01.2019 №4 повідомив, що Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надано дозвіл на проведення перевірки 16.01.2019 податковим керуючим ГУ ДФС у Запорізькій області щодо стану збереження заставного майна позивача, яке знаходиться на території філії. 
Відповідно до Акту від 05.03.2019 №1 про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (том 1, а.с. 110), за результатами проведення Головним управлінням ДФС у Запорізькій області перевірки стану збереження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» встановлено, що у податковій заставі перебувають активи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт», описані актом опису від 02.07.2018 №20/29 (том 1, а.с. 111), а саме:
- компресор СБ 4/Ф-500.LB (інв. №Ц 000011091, завод № 509/17016, марка - СБ 4/ф -500.LB, країна виробник - Білорусія, 2015);
- лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (інв. №Ц 000001076, марка №ИН-74, країна виробник Україна, 2015);
- машина для заклеювання коробів S8-К12 (інв. №Ц 00000268, завод. №S8SO00000004950028І, марка S8-S, країна виробник Італія, 2014);
- формувальник коробів F104-P (інв. № S780418200В50002249S марка F 104-P, країна виробник Італія, 2014). 
В Акті від 05.03.2019 №1 вказано, що перевіркою збереження майна, що перебуває у податковій заставі, підтверджено факт наявності такого майна на території цеху круп`яного заводу №1 філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» за адресою: м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28. 
18.03.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №47 із вимогою повернути належне позивачу майно протягом п`яти робочих днів після отримання претензії.
В обґрунтування заявлених у даній справі позовних вимог позивач посилається на те, що  відповідач так і не повернув йому спірне майно, а саме: машину для заклеювання коробів S8-К12; формувальник коробів F 104-P; лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07); компресор СБ 4/Ф-500.LB 75, а тому таке майно підлягає поверненню відповідачем позивачу в судовому порядку на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позову, наголошував на тому, що позивачем не доведено права власності на спірне майно, а в жодному з документів, на які посилається позивач як на докази, що підтверджують його право власності на вказане майно, не зазначені його індивідуалізуючі ознаки, які б надали можливість визначити його з-поміж інших однорідних речей.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Згідно статті 41 Конституції України, статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом власності.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до частин 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтями  387, 388 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача.
Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої на момент подання позову воно фактично знаходиться у незаконному володінні. При цьому, об`єктом віндикаційного позову можуть бути лише індивідуально-визначені речі, тобто індивідуально визначене майно або ж майно, яке хоча і наділене родовими ознаками, проте якимось чином індивідуалізоване.
Водночас, відповідно до частин 1 та 2 статті  1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
За змістом частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України також застосовуються до вимог про  витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
Відповідно до приписів статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Підстави застосування положень статті  1212 Цивільного кодексу України є більш широкими, ніж статей 387, 388 Цивільного кодексу України, а наявність підстав для витребування майна за статтею 387 Цивільного кодексу України не виключає, у свою чергу, застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, посилаючись на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, просить суд зобов`язати відповідача  повернути йому наступне майно: машину для заклеювання коробів S8-К12; формувальник коробів F104-P; лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07); компресор СБ 4/Ф-500.LB75, які належать позивачу на праві власності та фактично знаходяться на території філії Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» за адресою: Кіровоградська обл., м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28, і доступ позивача до якого обмежений відповідачем. Позивач наголошує, що своїми діями відповідач позбавляє позивача законного права володіти вказаним майном, що належить ТОВ «Укр-Агро-Продукт» на праві власності.
Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (відповідач) змінило найменування на Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Предмет доказування у справах за позовами про  витребування майна власником із чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності позивача на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача. 
Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.   Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Статтею 181 названого Кодексу передбачено, що речі поділяються на рухоме та нерухоме майно. 
За змістом статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною  індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені  індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки є незамінною.
Право власності позивача на обладнання, яке є предметом спору в даній справі (машину для заклеювання коробів S8-К12, формувальник коробів F 104-P, лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07),  компресор СБ 4/Ф-500.LB 75), підтверджується документами, доданими позивачем до позовної заяви. 
Так, право власності позивача на машину для заклеювання коробів S8-К12, формувальник коробів F104-P підтверджується наступними документами: 
- Договором поставки товару від 02.09.2014 №49, укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (покупцем) та Спільним українсько-італійським товариством з обмеженою відповідальністю «Манулі Україна ЛТД» (постачальником), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити і передати покупцю товар - пакувальне обладнання по найменуванню, кількості та комплектності згідно специфікації, що є невід`ємною частиною дійсного договору, а покупець зобов`язується прийняти поставлений товар і оплатити його на умовах, визначених дійсним договором; 
- специфікацією до Договору від 02.09.2014 №49, якою визначено обладнання, що поставляється, зокрема, машина для заклеювання коробів S8-К12 та формувальник коробів F104-P;
- товарно-транспортною накладною №Р180 від 03.02.2015, відповідно до якої автомобільний перевізник  ФОП Хоменко В.С. перевіз вантаж, зокрема, машину для заклеювання коробів S8-К12 та формувальник коробів F104-P, від Спільного українсько-італійського товариства з обмеженою відповідальністю «Манулі Україна ЛТД» (вантажовідправника) до ТОВ «Укр-агро-продукт» (вантажоодержувача), пункт розвантаження: м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, буд. 28;
- видатковою накладною №180 від 03.02.2015, згідно якої постачальник на підставі Договору №49 від 02.09.2014 поставив, а покупець прийняв товар, зокрема, машину для заклеювання коробів S8-К12 та формувальник коробів F104-P. Видаткова накладна №180 від 03.02.2015 підписана представниками покупця та постачальника і скріплена печатками підприємств.
Право власності позивача на компресор СБ4/Ф-500.LB75 підтверджується наступними документами: 
          - Договором купівлі-продажу №1409 від 27.10.2015, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Летісс» (продавець за договором), відповідно до умов якого покупець зобов`язується прийняти та оплатити, а продавець передати у власність покупця обладнання, зокрема, компресор СБ4/Ф-500.LB75;
- товарно-транспортною накладною №1611 від 16.11.2015, відповідно до якої автомобільний перевізник  ФОП Попов Д.В. перевіз вантаж, зокрема, компресор СБ4/Ф-500.LB75, від ТОВ «Летісс» (вантажовідправника) до ТОВ «Укр-агро-продукт» (вантажоодержувача), пункт розвантаження: м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, буд. 28;
- видатковою накладною №0992 від 16.11.2015, згідно якої постачальник поставив, а покупець прийняв товар, а саме компресор СБ4/Ф-500.LB75. Видаткова накладна №0992 від 16.11.2015 підписана представниками покупця та постачальника і скріплена печатками підприємств. 
Право власності позивача на лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети підтверджується наступними документами: 
- Договором на виготовлення обладнання (виконання робіт) №141003-01 від 03.10.2014, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП ІНТА» (виконавець за договором), відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з виготовлення обладнання, зазначеного в таблиці, зокрема, лінії фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети;
- товарно-транспортною накладною №92 від 07.08.2015, відповідно до якої автомобільний перевізник ТОВ «Компанія Альянс Дніпро» перевіз вантаж, а саме лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети, від ТОВ «НПП ІНТА» (вантажовідправника) до ТОВ «Укр-агро-продукт» (вантажоодержувача), пункт розвантаження: м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, буд. 28;
- видатковою накладною №92 від 07.08.2015, згідно якої постачальник на підставі Договору №141003-01 від 03.10.2014 поставив, а покупець прийняв товар, а саме лінію фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети. Видаткова накладна №92 від 07.08.2015 підписана представниками покупця та постачальника і скріплена печатками підприємств.
У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що надані позивачем документи не можуть вважатися належними доказами на підтвердження права власності позивача на спірне майно, оскільки позивачем не надані належні та допустимі докази придбання зазначеного в позові майна, зокрема, копії рахунків та платіжних доручень на підтвердження факту його оплати.
Зазначені доводи відповідача колегією суддів відхиляються, враховуючи наступне.
По-перше, за змістом частини 1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Так, зокрема, долучені позивачем до матеріалів справи видаткові накладні у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт здійснення господарської операції - купівлю позивачем у Спільного українсько-італійського товариства з обмеженою відповідальністю «Манулі Україна ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Летісс», Товариства з обмеженою відповідальністю «НПП ІНТА» спірного обладнання та, відповідно, факт набуття спірного обладнання позивачем у власність.
По-друге, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до відповіді на відзив відповідача на позовну заяву на спростування викладених у відзиві заперечень були долучені платіжні доручення №70 від 14.11.2014, №114 від 11.03.2015, №245 від 07.04.2015, №1057 від 04.08.2015, №90 від 02.02.2015, №2251 від 13.11.2015, якими підтверджується факт здійснення оплати за вищевказаними договорами №49, №1409 та №141003-01.
Відповідачем повідомлених суду позивачем обставин щодо набуття ним права власності на спірне майно належними та допустимими доказами не спростовано.
При цьому, наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, на які посилається скаржник, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Надані позивачем первинні бухгалтерські документи підписані їх сторонами та скріплені печатками відповідних підприємств.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем до матеріалів справи документи у встановленому порядку доводять його право власності на майно, яке є предметом спору в даній справі.
Факт перебування спірного обладнання позивача на території філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський КХП» за адресою: вул. Чайковсього, 28, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область, підтверджується наступним.
Як вбачається із матеріалів справи, у листопаді 2014 року між позивачем та відповідачем у справі виникли орендні правовідносини, оформлені Договором оренди нежитлового приміщення №341 від 03.11.2014.
У подальшому, після закінчення строку дії Договору №341, між філією Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» було укладено Договір оренди нежитлових приміщень №401 від 01.04.2016. Об`єктом оренди згідно цього Договору є виробничі приміщення відповідача загальною площею 86,08 кв.м., які розташовані в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1, за адресою: вул. Чайковсього, 28, м. Новоукраїнка, Кіровоградська область (далі, Об`єкт оренди).
При цьому, як підтверджується матеріалами справи, 15.03.2016 з метою укладення договору оренди представники сторін провели вимірювання площі, що займає технологічне обладнання, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт», згідно переліку:
1. Компресорна установка СБ4/Ф-500.LB75 - площа 5,32 кв.м.;
2. Автомат для фасування ИН-07 - площа 18,87 кв.м.;
3. Автомат для фасування Гамма-А - площа 23,25 кв.м.;
4. Формувальник та заклейщик коробів разом з поворотним конвеєром - площа 22,04 кв.м.;
5. Палетопакувальна машина SEAT - площа 10,54 кв.м.;
6. Автомат для фасування АК-В3-площа 16,6 кв.м.
Тобто, станом на дату укладення Договору №401 від 01.04.2016 на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» вже знаходилось вищеперелічене обладнання позивача.
У даному контексті колегія суддів також звертає увагу на те, що саме на пункт розвантаження за адресою: м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, буд. 28 згідно вищеперелічених товарно-транспортних накладних було доставлено замовлене та куплене позивачем спірне обладнання.
Факт перебування зазначеного майна на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» станом на дату укладення Договору №401 підтверджується також нотаріально посвідченою заявою свідка ОСОБА_1 від 03.10.2019, яка була надана позивачем до суду першої інстанції 09.10.2019. У вказаній заяві ОСОБА_1 , який з 20.05.2014 по 15.06.2016 працював на філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» та обіймав посаду директора підтвердив, що обладнання, а саме, машина для заклеювання коробів S8-К12, формувальник коробів F104-P, лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07); компресор СБ4/Ф-500.LB75 були ввезені у 2015 році представниками ТОВ «Укр-Агро-Продукт» на територію філії  ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів».
В апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що заява свідка ОСОБА_1 від 03.10.2019 була подана позивачем до суду з порушенням порядку та строків подання доказів, встановлених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, а тому не могла бути взята судом до уваги.
Із цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
За змістом статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Таким чином, норми процесуального права визначають часові межі подання доказів до суду, а також правові наслідки їх недотримання, що полягають у неприйнятті судом таких доказів, за винятком, якщо  особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
09.10.2019 позивачем через відділ документального забезпечення Господарського суду міста Києва було подане клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_1 із доказами направлення клопотання із додатками відповідачу в справі.
Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що долучення до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_1 обумовлено тим, що відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, додаткові пояснення, клопотання про призначення судової експертизи, у яких відповідач поставив під сумнів достовірність документів (доказів), що були долучені до позову, одним з яких є акт вимірювання площі філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський  комбінат хлібопродуктів», що займає технологічне обладнання ТОВ «Укр-агро-продукт», також зазначено про невідповідність обладнання та відсутність підтвердження факту ввозу цього обладнання. Зазначене, як зазначає позивач, обумовило пошук позивачем контактів ОСОБА_1 , що працював заступником директора філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський  комбінат хлібопродуктів», на який було витрачено певний час. ОСОБА_1 у заяві пояснює, що обладнання, яке є предметом позову, ввозилось на територію відповідача, що спростовує доводи останнього із цього приводу.
Отже, як вбачається зі змісту клопотання про долучення до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_1 , позивачем в останньому наведені обставини, що обумовили подання позивачем вказаного доказу до суду не разом із позовною заявою, а 09.10.2019. Наведені позивачем причини неможливості подання заяви свідка ОСОБА_1 у встановлений статтею 80 Господарського процесуального кодексу України строк, на переконання колегії суддів, є обґрунтованими, оскільки така заява свідка подана на спростування доводів відповідача, які були висловлені у якості заперечень проти позову в процесі розгляду справи, а відтак, такий доказ був правомірно долучений судом першої інстанції до матеріалів справи. Поруч із цим, колегія суддів наголошує, що заява свідка ОСОБА_1 є лише допоміжним доказом у справі, тобто доказом, який додатково підтверджує достовірність основних доказів, долучених до позовної заяви на підтвердження факту наявності майна позивача на території відповідача.
Матеріалами справи підтверджується, що у пункті 1.1. Договору №401 від 01.04.2016 сторони погодили, що Об`єкт оренди надається позивачу під розміщення наступного обладнання:
на першому поверсі:
- комплекс пакувальний «Гамма А» для фасування пластівців в пакети формату «Stabilobag», розташований в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1 та займає площу 23,25 кв.м.;
- обладнання для формування та заклеювання гофроящиків та шоубоксів  в комплекті з поворотним автоматичним конвеєром, розташоване в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1 та займає площу 22,04 кв.м.;
- лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети формату Брюген (автомат фасувальний ИН-07), розташована в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу №1 та займає площу 18,87 кв.м.;
- установка компресорна СБ4/Ф-500.LB75, розташована в приміщенні виробничого цеху круп`яного заводу № 1 та займає площу 5,32 кв.м..
на другому поверсі (склад готової продукції):
- автомат фасування каші швидкого приготування в комплекті з подаючим і відвідним транспортером і поворотним накопичувальним столом (автомат для фасування АК-В3) та займає площу 16,6  кв.м.
При цьому, мета використання Об`єкту оренди згідно пункту 1.3. Договору №401 - фасування та пакування товарів.
Вищенаведеним пунктом 1.1. Договору №401 також підтверджується факт знаходження на Об`єкті оренди обладнання позивача.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.09.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» (замовник за договором) та Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (виконавець за договором) було укладено Договір про надання послуг з фасування продукції переробки №381НПФ, додатковою угодою №1 від 01.09.2016 до якого сторони домовились доповнити договір пунктом 3.10., відповідно до якого замовник для виконання робіт за цим договором передає виконавцю наступне обладнання: машина для заклеювання коробів S8-К12; поворотний конвеєр з модульною стрічкою; формувальник коробів F104-P. 
Вказаний Договір та додаткова угода до нього, враховуючи положення статті 204 Цивільного кодексу України, є правомірними, у судовому порядку недійними не визнавались.
Згідно акту прийому-передачі від 01.09.2016 до вказаного Договору №381НПФ від 01.09.2016 замовник передав, а виконавець прийняв для виконання робіт за Договором №381НПФ від 01.09.2016 наступне обладнання: машина для заклеювання коробів S8-К12; поворотний конвеєр з модульною стрічкою; формувальник коробів F104-P.
Стосовно посилання скаржника на часткове неспівпадіння обладнання, зазначеного в позові, та обладнання, зазначеного в Договорі оренди №401 та в акті від 15.03.2016, а також стосовно посилань скаржника на те, що жодний із наданих позивачем документів, крім зазначення загальних найменувань обладнання, не містить ідентифікуючих ознак, а тому неможливо встановити, що саме обладнання позивача, яке є предметом спору, є обладнанням, яке розташоване на території відповідача та яке позивач просить йому повернути, суд зазначає наступне. 
Проаналізувавши зміст пункту 1.1. Договору №401 від 01.04.2016 та акту від 15.03.2016, колегія суддів зазначає про відсутність розбіжностей по позиціях компресорна установка СБ4/Ф-500.LB75 (в акті від 15.03.2016) та установка компресорна СБ4/Ф-500.LB75 (у Договорі №401); автомат для фасування ИН-07 (в акті від 15.03.2016) та лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети формату Брюген (автомат фасувальний ИН-07) (у Договорі №401).
Водночас, згідно пояснень позивача, які у тому числі відображені у листі ГУ ДФС у Запорізькій області №35425/10/08-01-50-08 від 18.10.2018, та не спростовані відповідачем, найменування у Договорі оренди №401 машина для заклеювання коробів S8-К12 та формувальник коробів F104-P визначені як комплекс пакувальний «Гамма А» для фасування пластівців в пакети формату «Stabilobag» та обладнання для формування та заклеювання гофроящиків та шоубоксів в комплекті з поворотним автоматичним конвеєром, пов`язані із комплектацією такого обладнання. Співставлення найменування «машина для заклеювання коробів S8-К12» свідчить про відповідність функціональному призначенню «комплекс пакувальний «Гамма А» для фасування пластівців в пакети формату «Stabilobag», а «формувальник коробів F104-P» свідчить про відповідність функціональному призначенню «обладнання для формування та заклеювання гофроящиків та шоубоксів комплекті з поворотним автоматичним конвеєром».
Також, згідно наявного у матеріалах справи Акту №1 від 05.03.2019 про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, складеного та підписаного податковим керуючим О.М. Павлих та директором філії ПАТ «ДПЗКУ «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів», за результатами проведення Головним управлінням ДФС у Запорізькій області перевірки стану збереження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт» встановлено, що у податковій заставі перебувають активи Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-агро-продукт», описані актом опису від 02.07.2018 №20/29, а саме:
- компресор СБ 4/Ф-500.LB (інв. № Ц 000011091, завод №509/17016, марка - СБ 4/ф -500.LB, країна виробник - Білорусія, 2015);
- лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (інв. №Ц000001076, марка № ИН-74, країна виробник Україна, 2015);
- машина для заклеювання коробів S8-К12 (інв. №Ц00000268, завод. №S8SO00000004950028І, марка S8-S, країна виробник Італія, 2014);
- формувальник коробів F104-P (інв. №S780418200В50002249S марка F104-P, країна виробник Італія, 2014). 
Перевіркою збереження майна, що перебуває у податковій заставі, підтверджено факт наявності такого майна на території цеху круп`яного заводу №1 філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» за адресою: м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28. 
Також податковим керуючим зроблено в акті допис, що перелік майна, яке наведене в акті, збігається з наявним майном, що розташоване на території філії.
При цьому, жодних дій щодо оскарження вказаного Акту відповідачем здійснено не було, заяв про виключення майна з акту опису як такого, що на його думку не належить позивачу, не подано.
Також, як підтверджується матеріалами справи, під час розгляду справи судом першої інстанції суддею Плотницькою Н.Б. було у відповідності до статті 82 Господарського процесуального кодексу України проведено огляд доказів за їх місцезнаходженням, а саме приміщень виробничого цеху круп`яного заводу №1 філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» за адресою: Кіровоградська обл., м. Новоукраїнка, вул. Чайковського, 28, що надавались позивачу в оренду відповідачем. За результатами огляду доказів за їх місцезнаходженням складено протокол від 17.12.2019, яким зафіксовано наявність обладнання на території філії. При цьому, в.о. директора філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» під час огляду вказано види обладнання: компресор, лінія фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети, машина для заклеювання коробів, формування коробів.
Відповідачем, у свою чергу, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано інформації стосовно того, хто, як не позивач, є власником майна, що розташоване на Об`єкті оренди згідно Договору №401. Також скаржником не надано суду підтверджуючих документів, що спірне майно належить відповідачу.
Таким чином, оскільки у матеріалах справи відсутні докази перебування  іншого обладнання, яке може належати позивачу, на території філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів», а відповідачем, у свою чергу, не спростовано, що вказане обладнання належить позивачу або іншій особі, суд дійшов висновку, що обладнання, яке є предметом спору, є саме тим обладнанням, яке було передано відповідачу, розташоване на території філії, та не повернуто власнику. 
Стосовно посилань скаржника на недопустимість як доказу у справі протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням від 17.12.2019, оскільки він, на думку скаржника, одержаний з порушенням норм статті 74 Господарського процесуального кодексу України, а саме наданий не стороною справи, а суддею, яка здійснювала розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, нормами статті 82 Господарського процесуального кодексу України врегульований порядок вчинення судом такої процесуальної дії як огляд доказів за їх місцезнаходженням.
За змістом статті 82 Господарського процесуального кодексу України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Про дату, час і місце огляду доказів за їх місцезнаходженням повідомляються учасники справи. Неявка цих осіб не є перешкодою для проведення огляду. Про огляд доказів за їх місцезнаходженням складається протокол, що підписується всіма особами, які беруть участь в огляді. До протоколу додаються разом з описом усі складені або звірені під час огляду на місці плани, креслення, копії документів, а також зроблені під час огляду фотознімки, електронні копії доказів, відеозаписи тощо. Якщо огляд проводиться за відсутності хоча б однієї із сторін, а також в інших випадках, коли суд визнає це за необхідне, здійснюється відеофіксація огляду технічними засобами. Особи, які беруть участь в огляді доказів за їх місцезнаходженням, мають право звертати увагу суду на ту чи іншу обставину, яка, на їх погляд, має значення для повноцінного проведення огляду, встановлення обставин, які мають значення для розгляду справи, робити свої зауваження щодо протоколу огляду.
Зазначена правова норма не містить вказівки на те, що проведення судом огляду доказів за їх місцезнаходженням можливе виключно за клопотанням учасника справи та не встановлює заборони для суду вчиняти відповідну процесуальну дію за його ініціативою, у випадку, зокрема, неможливості оглянути речовий доказ у судовому засіданні.
При цьому, зі змісту наведеної правової норми вбачається, що така процесуальна дія суду як огляд доказів за їх місцезнаходженням не є збором доказів, а фактично є їх дослідженням на місці, а тому посилання скаржника на порушенням судом першої інстанції норм частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України щодо заборони суду з власної ініціативи збирати докази є безпідставними. Протокол огляду доказів за їх місцезнаходженням, складений у відповідності до статі 82 Господарського процесуального кодексу України, не є доказом у розумінні Господарського процесуального кодексу України, як про це вказував скаржник в апеляційній скарзі на рішення суду в даній справі та розглянутих судом апеляційної інстанції раніше апеляційних скаргах відповідача та його представника ОСОБА_2 на ухвалу суду від 28.01.2020 про застосування заходів процесуального примусу та окремі ухвали суду від 30.01.2020, а є документом, яким було зафіксовано порядок вчинення судом та наслідки такої процесуальної дії як огляд доказів. 
Стосовно посилань скаржника на невизначення в ухвалі суду від 09.12.2019 конкретного переліку доказів, який необхідно було надати відповідачу суду для огляду, колегія суддів зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 була постановлена в порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України, а відтак вона не повинна відповідати вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України. Вказана ухвала не є ухвалою про призначення огляду доказів за їх місцезнаходженням, а є ухвалою про повідомлення філії, що такий огляд призначено на 17.12.2019 (протокольною ухвалою від 05.12.2019), відтак, суд не зобов`язаний був зазначати в такій ухвалі перелік доказів, які відповідач має надати для огляду, перелік осіб, які будуть приймати участь в огляді доказів за їх місцезнаходженням та приміщення, в якому буде проводитись огляд доказів.
Водночас, ухвала від 11.11.2019 про проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та ухвала від 05.12.2019 про призначення проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням на 17.12.2019 були винесені судом у вигляді протокольних ухвал, що відображено у протоколах судових засідань від вказаних дат, та не суперечить вимогам статті 82 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на вищевикладене колегія суддів зазначає, що проведення судом у даній справі такої процесуальної дії як огляд доказів за їх місцезнаходженням не суперечило положенням наведених правових норм.
Посилання скаржника на те, що його представник (адвокат) не приймав участі в огляді доказів 17.12.2019 не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вчиненні вказаної процесуальної дії, оскільки згідно частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України неявка учасників справи на огляд не є перешкодою для його проведення. При цьому, як вбачається зі змісту протоколу огляду, при огляді судом 17.12.2019 доказів за їх місцезнаходженням був присутній в.о. директора філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» Соколовський С.О., який підписав протокол та акт огляду без будь-яких зауважень щодо його змісту.
Водночас, суд апеляційної інстанції наголошує, що протокол огляду доказів за їх місцезнаходженням від 17.12.2019 не спростовує обставин, які підтверджені наявними у матеріалах справи доказами та про які судом зазначено вище, а проведення судом першої інстанції вказаної процесуальної дії, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, не мало вирішального впливу на прийняття судом рішення про задоволення позову в даній справі, а лише додатково підтвердило факт знаходження відповідного майна на території відповідача.
Доводи скаржника щодо відсутності ідентифікуючих ознак у спірного майна (марки, року випуску, країни виробництва, заводського номеру, інвентаризаційного номеру обладнання), у зв`язку з чим, на його думку, неможливо встановити, що саме обладнання позивача, яке є предметом спору, є обладнанням, яке розташоване на території відповідача та яке позивач просить йому повернути, оцінюються судом критично, враховуючи наступне.
По-перше, як уже наголошувалось вище, у матеріалах справи відсутні докази щодо належності наявного на орендованій позивачем території відповідача обладнання (машини для заклеювання коробів S8-К12; формувальника коробів F104-P; лінії фасовки вівсяних пластівців в паперові пакети (автомат фасувальний ИН-07); компресора СБ 4/Ф-500.LB75) відповідачу або іншій особі, як і докази знаходження на території відповідача іншого аналогічного чи схожого до спірного обладнання.
По-друге, сторони, складаючи акт вимірювання площі філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів», що займає технологічне обладнання ТОВ «Укр-агро-продукт» від 15.03.2016 та укладаючи у подальшому Договір оренди №401 і додаткову угоду №1 до Договору про надання послуг з фасування продукції переробки №381НПФ від 01.09.2016 із актом прийому-передачі до нього, не вказували в останніх таких ідентифікуючих ознак майна як марка, рік випуску, країна виробництва, заводський номер, інвентаризаційний номер обладнання, на відсутності яких наразі наполягає скаржник. Тобто відповідач, підписуючи вказані документи, фактично погодився, що вказані сторонами у них характеристики майна є достатніми для його ідентифікації як майна позивача.
По-третє, в наявних у матеріалах справи листах відповідача від 25.05.2018 №216 та від 02.07.2018 №276, які були надані у відповідь на листи позивача з вимогами щодо надання доступу до майна та повернення майна, відповідачем також не висувалось заперечень щодо належності наявного на його території майна позивачу, відсутності ідентифікуючих ознак майна. У вказаних листах відповідач лише вказував умови, за яких він допустить позивача до його обладнання.
Вищезазначені обставини у своїй сукупності спростовують доводи скаржника із приводу того, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків щодо належності зазначеного в рішенні обладнання на праві власності позивачу та щодо його знаходження у відповідача, а докази та аргументи, наведені позивачем на підтвердження своїх позовних вимог та наявні в матеріалах справи є більш вірогідними ніж доводи, наведені відповідачем на спростування заявлених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем до матеріалів справи документи у встановленому порядку доводять його право власності на спірне майно, а також доводять перебування саме майна позивача станом на дату звернення до суду із позовом у даній справі на території та у володінні відповідача, незаконність володіння відповідачем таким майном. Зазначене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Укр-агро-продукт» про зобов`язання відповідача на підставі пункту 2 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України  повернути йому майно, що перебуває у незаконному володінні Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація».
В апеляційній скарзі як на підставу для скасування судового рішення відповідач посилався також на те, що Господарським судом міста Києва було безпідставно залишено без розгляду заперечення відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву та зазначено в ухвалі від 20.11.2019 інформацію, що не відповідає дійсності, а саме, що начебто в судовому засіданні 17.10.2019 судом було залишено без розгляду заперечення на відповідь на відзив, хоча в дійсності такі обставини не мали місце. Зазначене, як стверджує скаржник, призвело до порушення судом першої інстанції права відповідача подати заперечення на відповідь на відзив, яке надане йому статтею 167 Господарського процесуального кодексу України. 
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступне.
11.10.2019 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) відповідачем були надіслані до Господарського суду міста Києва заперечення на відповідь на відзив, які надійшли до суду 15.10.2019.
Як підтверджується звукозаписом судового засідання від 17.10.2019, представник відповідача у даному судовому засіданні звернув увагу суду на подання ним заперечення на відповідь на відзив, а суд, у свою чергу, повідомив, що такі заперечення надійшли та містяться у матеріалах справи.
Колегія суддів, прослухавши звукозапис судового засідання від 17.10.2019, встановила, що у судовому засіданні Господарський суд міста Києва не залишав без розгляду заперечення на відповідь на відзив відповідача, а зазначення у протоколі судового засідання від 17.10.2019 інформації про те, що на 12:27:27 «Суд залишає без розгляду заперечення на відповідь на відзив від відповідача, подане через діловодство суду» та дублювання даної інформації в ухвалах суду від 24.10.2019, 13.11.2019, 15.11.2019, 20.11.2019, 16.12.2019, 19.12.2019 та у самому оскаржуваному рішенні від 16.01.2020 не відповідає дійсності.
Натомість, звукозаписом судового засідання від 17.10.2019 підтверджується, що на 12 год. 27 хв. судом було залишено без розгляду усну заяву представника відповідача, у якій останній висловив заперечення проти відповіді на відзив та долучених до неї доказів.
Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги відповідача про невідповідність викладеної у вищевказаних процесуальних документах суду інформації обставинам, що дійсно мали місце під час проведення судового засідання 17.10.2019. 
Поруч із цим, колегією суддів встановлено, що суд фактично долучив заперечення на відповідь на відзив відповідача до матеріалів справи та, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, вирішив спір по суті заявлених позовних вимог, надавши, у тому числі, оцінку і доводам відповідача, викладеним у  запереченнях на відповідь на відзив, а тому посилання скаржника на порушення судом права відповідача, наданого йому статтею 167 Господарського процесуального кодексу України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Поруч із цим, виявлені судом апеляційної інстанції невідповідності, про які зазначено вище, не можуть бути з огляду на положення частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни оскаржуваного у даній справі рішення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.
Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про те, що суд у судовому засіданні 16.01.2020 безпідставно відмовив представнику відповідача у наданні для ознайомлення протоколу огляду доказів за їх місцезнаходженням від 17.12.2019, чим порушив норми статті 210 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що судом дійсно не було надано представнику відповідача вказаного документу для ознайомлення під час судового засідання. Зазначене, втім, на переконання колегії суддів, не призвело до порушення судом процесуальних прав відповідача, оскільки під час огляду доказів за їх місцезнаходженням був присутній в.о. директора філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Новоукраїнський комбінат хлібопродуктів» Соколовський С.О., який підписав протокол і акт огляду, а відтак, сторона відповідача мала бути обізнана про результати вчинення судом вказаної процесуальної дії. 
Таким чином, порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем  не доведено, а судом апеляційної інстанції не виявлено.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Усі інші доводи  та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість  позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду у відповідній частині.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №910/8097/19 залишити без змін.
Матеріали справи №910/8097/19 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови підписано 13.10.2020.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                І.М. Скрипка