Постанова
Іменем України                           
 
25 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 359/6391/17
провадження № 61-3177св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
Яремка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Центр», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», Головне територіальне управління юстиції у Київській області, 
треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр», Приватне підприємство «Фірма «Пвіта», ОСОБА_3 ,  
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2018 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Савченка С. І., Фінагеєва В. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Центр» (далі - ПАТ «КБ «Центр», банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - ГТУЮ у Київській області), треті особи: ОСОБА_2 , Товариством з обмеженою відповідальністю «ПВІТА Центр» (далі - ТОВ «ПВІТА Центр»), Приватне підприємство «Фірма «Пвіта» (далі - ПП «Фірма «Пвіта»), 
ОСОБА_3 , про визнання протиправною та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
 
На обгрунтування позовних вимог зазначав, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» та ТОВ «ПВІТА Центр» укладений договір про відновлювальну кредитну лінію № 230812/13-КЮ, зі змінами і доповненнями (далі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії у розмірі 9 000 000,00 грн зі сплатою 21 процента річних на строк до 22 серпня 2014 року. 
 
На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «ПВІТА Центр» за кредитним договором,23 серпня 2012 року між ним та ПАТ КБ «Центр» укладений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., зареєстрований у реєстрі за № 1394, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку: земельну ділянку площею 0,3466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220886001:01:004:0135, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220886001:01:004:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; господарську будівлю, загальною площею 293,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на дату укладення договору іпотеки загальна вартість предмета іпотеки становила 2 470 500,00 грн.
 
06 серпня 2014 року ПАТ КБ «Центр» на погашення заборгованості за кредитним договором у позасудовому порядку реалізував право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на зазначене нерухоме майно.
 
Зазначав, що звертаючи стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, банк грубо порушив пункти 3.2.1, 5.3 договору іпотеки та статті 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», не дотримався гарантій, наданих йому як іпотекодавцю, зокрема:
-                     порушив процедуру позасудового врегулювання звернення стягнення на іпотечне майно, визначену статтями 33, 35, 36, 37, 39, 40 Закону України «Про іпотеку»;
-                     не направив йому вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, підтвердженням чого є рішення державного реєстратора Сидорчука А. В. про зупинення розгляду заяви від 12 червня 2014 року № 13739152, із зазначенням того, що подане рекомендоване повідомлення не містить відмітки про особисте вручення, не містить підпису іпотекодержателя і не може бути доказом отримання іпотекодавцем вимоги банку, та доказом того, що пройшов 30-денний строк, з моменту отримання вимоги; 
-                     не провів оцінку іпотечного майна на момент звернення стягнення на предмет іпотеки. Звіт про оцінку майна суб'єктом оціночної діяльностіскладений лише 22 серпня 2014 року, тобто через 17 днів після реєстрації за ПАТ КБ «Центр» права власності на передане в іпотеку майно; 
-                     порушив право користування іпотекодавця предметом іпотеки, який використовувався ним у підприємницькій діяльності,
 
Посилаючись на наведене вважав, що державний реєстратор не мав правових підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ПАТ КБ «Центр».
 
З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просив: 
-                     визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, згідно з рішенням державного реєстратора від 06 серпня 
2014 року № 14964103 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220886001:01:004:0136, що розташована за адресою:  АДРЕСА_1 , та господарську будівлю, загальною площею 293,7 кв. м, що розташована за тією ж адресою;
-                     визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, згідно з рішенням державного реєстратора від 06 серпня 
2014 року № 14964768 на земельну ділянку площею 0,3466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220886001:01:004:0135, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. 
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій 
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що реєстрація за іпотекодержателем ПАТ «КБ «Центр» права власності на передане в іпотеку спірне нерухоме майно здійснена відповідно до іпотечного застереження та вимог чинного законодавства. На момент прийняття оскаржуваних рішень, державний реєстратор мав усі, передбачені законом та договором, підстави для звернення стягнення на іпотечне майно у позасудовому порядку, оскільки на момент звернення банку до державного реєстратора із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) у порядку задоволення вимог іпотекодержателя, розмір заборгованості позичальника за кредитним договором становив 9 764 579,18 грн, що відповідає розміру заборгованості, зазначеної у вимозі про усунення порушень основного зобов'язання. 
  ОСОБА_1 не спростувавфакт направлення банком на його адресу вимоги про усунення порушень основного зобов'язання. Посилання позивача та третьої особи ОСОБА_3 щодо не отримання рекомендованих направлень банку, не підтверджені допустимими доказами. 
 
Відсутність на момент здійснення реєстрації права власності на іпотечне майно за ПАТ «КБ «Центр» його оцінки, не свідчить про порушення процедури звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки позивачем не спростовано, що вартість переданого в іпотеку майна значно менша від забезпечених іпотекою вимог банку. 
 
Суд першої інстанції зауважив, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав шляхом скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне майно за іпотекодержателем не є ефективним, оскільки на час розгляду справи дійсним власником спірного майна є ОСОБА_2 , що набула його у власність на підставі договорів купівлі-продажу від 12 липня 
2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., зареєстрованих у реєстрі за №№ 574, 575 та 576, тобто є його добросовісним набувачем, а тому задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не призведе до поновлення його права власності на спірне нерухоме майно, однак може бути підставою для подальшого скасування у судовому порядку рішення про державну реєстрацію права власності на вказане майно за ОСОБА_2 .
 
Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2018 рокузалишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2018 року і постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.  
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо встановлення незаконності переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, суди першої та апеляційної інстанцій неправильно встановили зміст, обсяг та характер спірних правовідносин, належним чином не перевірили дотримання іпотекодержателем вимог законодавства та умов договору іпотеки під час реалізації права на задоволення за рахунок іпотечного майна своїх вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а також не з'ясували чи відповідали вимогам законодавства дії державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень. Поза оцінкою судів залишилися також його доводи про відсутність на момент прийняття державним реєстратором оскаржуваних рішень, факту порушення основного зобов'язання у розмірі 9 000 000,00 грн, зважаючи на те, що підписавши 10 квітня 2014 року договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, ПАТ «КБ «Центр» тим самим змінив свій намір щодо дострокового повернення кредитних коштів. Зокрема відповідно до пункту 2 договору про внесення змін № 1 від 10 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «ПВІТА Центр» та ПАТ «КБ «Центр», сторони домовилися, що інші умови кредитного договору, що не зазнали змін, залишаються чинними, тобто сторони підтвердили, що датою повернення кредиту у повному обсязі залишається 
22 серпня 2014 року. Наведене свідчить про втрату юридичної сили вимоги банку від 18 березня 2014 року № 88 про дострокове повернення кредитних коштів та від 26 березня 2014 року № 102 про усунення порушень основного зобов'язання. 
 
Висновки суду першої інстанції про те, що оцінка вартості іпотечного майна не була необхідною умовою (підставою) для здійснення реєстрації права власності у порядку задоволення вимог іпотекодержателя, оскільки відповідно до змісту пункту 5.3 договору іпотеки та частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки cуб`єктом оціночної діяльності. Невиконання іпотекодержателем вимог пункту 5.3 договору іпотеки, свідчить, що у ПАТ «КБ «Центр» не виникло правових підстав для державної реєстрації у позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження.
 
Крім того, суди не звернули увагу, що ПАТ «КБ «Центр» не виконав обов'язку подання державному реєстратору належним чином оформленого доказу отримання іпотекодавцем вимоги банку про усунення порушень виконання основного зобов`язання та спливу 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги банку. Установлений судами факт отримання іпотекодавцем або його довіреною особою вимоги банку, грунтується лише на припущення того, що ОСОБА_3 отримала рекомендований лист банку, як дружина іпотекодавця. 
 
Суди неповно проаналізували пункти 5.1 та 5.3 договору іпотеки та неправильно застосували до спірних правовідносин положення статей 1, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки сама по собі умова іпотечного договору про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття зазначеного майна з його володіння і не є беззаперечною, а залежить від ряду умов: наявність підстав, дотримання законодавства, умов договору та процедури. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/8068/16-ц.
 
Перевіряючи дотримання процедури переходу до іпотекодержателя права власності на предметі іпотеки у порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, суди не встановили, чи усунув ПАТ «КБ «Центр» на момент прийняття рішення про державну реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки обставини, що були підставою для прийняття державним реєстратором рішення від 12 червня 2014 року про зупинення розгляду заяви.
 
Суди необгрунтовано урахували інтереси ОСОБА_2 , визнавши її добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, не перевіривши обставини набуття нею права власності на зазначене майно, які не стосуються змісту заявлених ним вимог, тим більше, що ОСОБА_2 у визначеному процесуальним законом порядку не заявила про порушення її прав чи законних інтересів. 
 
У травні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПАТ «МТБ Банк», у якому відповідач просив залишити касаційну скаргу представника ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи та правильно застосували норми матеріального права.
 
У поясненнях (відповіді) на відзив ПАТ «МТБ Банк», що надійшов до Верховного Суду у травні 2019 року, ОСОБА_1 зазначив, що відзив ПАТ «МТБ Банк» касаційну скаргу не містить змістовних заперечень на доводи поданої ним касаційної скарги. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «КБ «Центр» та ТОВ «ПВІТА Центр» укладений договір про відновлювальну кредитну лінію № 230812/13-КЮ, зі змінами і доповненнями, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії у розмірі 9 000 000,00 грн зі сплатою 21 процента річних на строк до 22 серпня 2014 року. 
 
На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «ПВІТА Центр» за кредитним договором,23 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Центр» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., зареєстрований у реєстрі за 
№ 1394, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку: 
-  земельну ділянку площею 0,3466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220886001:01:004:0135, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої за домовленістю сторін становить 970 500,00 грн; 
-  земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220886001:01:004:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої за домовленістю сторін становить 800 000,00 грн; 
-  господарську будівлю, загальною площею 293,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої на момент укладення договору іпотеки сторони за згодою визначили у розмірі 700 000,00 грн. 
 
Відповідно до пункту 3.1.5 договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, у порядку, передбаченому цим договором або чинним законодавством. 
 
Звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису або за рішенням суду (пункт 5.2 договору іпотеки). 
 
Пунктом 5.3 договору іпотеки, сторони визначили, що даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та визнається сторонами та діючим законодавством як договір про задоволення вимог іпотекодержателя, що надає право іпотекодержателю у порядку досудового врегулювання, передбаченого статтею 36 Закону України «Про іпотеку», звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору. Цим договором іпотекодавець надає іпотекодержателю право прийняти у власність предмет іпотеки у рахунок виконання зобов'язання або право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. За цим договором іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність, за вартістю, встановленою на момент такого придбання на підставі оцінки предмета іпотеки, здійсненого суб'єктом оціночної діяльності. 
 
Судами встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «ПВІТА Центр» зобов`язань за кредитним договором, станом на 26 березня 2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 9 764 579,18 грн, з яких: тіло кредиту - 9 000 000,00 грн; заборгованісить за процентами за користування кредитом - 751 250,00 грн, пеня - 13 329,18 грн. 
 
26 березня 2014 року ПАТ «КБ «Центр» надіслало на адресу боржника ТОВ «ПВІТА Центр» в особі його директора ОСОБА_1 та іпотекодавця ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень умов кредитного договору. Згідно із відмітками на зворотніх повідомленнях про вручення поштових направлень, зазначена вимога була вручена « ОСОБА_1 » 31 березня 2014 року.
 
28 травня 2014 року ПАТ КБ «Центр» подало до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції заяву про реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) разом із додатками: платіжні доручення про здійснені платежі у рахунок оплати реєстраційних дій, копію свідоцтва про реєстрацію юридичної особи, копію свідоцтва про реєстрацію платника податку на додатну вартість, копію статуту, довіреність, договір іпотеки, протокол засідання правління ПАТ «КБ «Центр» від 19 травня 2014 року № 26, вимогу про усунення порушень основного зобов`язання від 26 березня 2014 року № 102/03 та від 26 березня 2014 року № 103/3, що адресовані іпотекодавцю ОСОБА_1 та боржнику ТОВ «ПВІТА Центр».
 
06 серпня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Сидорчук А. В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 14964103 про реєстрацію за ПАТ КБ «Центр» права власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220886001:01:004:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, загальною площею 293,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
 
06 серпня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Сидорчук А. В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 14964768 про реєстрацію за ПАТ КБ «Центр» права власності на земельну ділянку площею 0,3466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220886001:01:004:0135, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
 
Згідно зі звітами про експертну грошову оцінку від 22 серпня 2014 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «РЄМ» (далі - ТОВ «РЄМ»):
-- оціночна вартість земельної ділянки площею 0,3466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220886001:01:004:0135, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, становить 944 975,00 грн;
- оціночна вартість земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220886001:01:004:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 736 283,72 грн;
- оціночна вартість господарських будівель і споруд, загальною площею 293,7 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , становить 
679 356,86 грн.
 
На підставі договорів купівлі-продажу від 12 липня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А та зареєстрованих у реєстрі за №№ 574, 575, 576, ОСОБА_2 набула у власність: 
-  земельну ділянку площею 0,3466 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220886001:01:004:0135, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; 
-  земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220886001:01:004:0136, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-   нежитлове приміщення, загальною площею 293,7 кв. м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
 
Правовідносини з іпотеки врегульовані ЦК України та Законом України 
від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV).
 
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону 
№ 898-IV, зараз і надалі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
 
Частиною п`ятою статті 3 Закону № 898-IV передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. 
 
Суб'єктами іпотечних правовідносин Закон № 898-IVвизначає іпотекодавця та іпотекодержателя. 
 
Частиною першою статті 7 Закону № 898-IV передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. 
 
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина перша, третя статті 33 Закону 
№ 898-IV).
 
Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності доводів позивача вимог про недотримання іпотекодержателем встановленого законом та іпотечним застереженням порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно, а тому дійшли висновків про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування державної реєстрації речових прав на зазначене майно за ПАТ КБ «Центр».
 
Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд вважає, що суди правильно вирішили по суті зазначений спір, з огляду на таке.
 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
 
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Про це зазначається й у частині першій статті 
3 ЦПК України 2004 року.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
 
Власник порушеного права можескористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
 
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18)).
 
Установивши, що станом на час розгляду справи, ПАТ «КБ «Центр» на підставі договорів купівлі-продажу відчужило спірне нерухоме майно ОСОБА_2 , суди дійшли обгрунтованих висновків про те, що заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги про визнання протиправною та скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на спірне нерухоме майно за ПАТ «КБ «Центр», відповідно до рішень державного реєстратора від 06 серпня 2014 року 
№ 14964103 та від 06 серпня 2014 року № 14964768, не забезпечують відновлення його порушених прав, а тому не є ефективним способом захисту. 
 
Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 17 грудня 2014 року у справі 
№ 6-140цс14.
 
Пред'явлення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому захисту порушених прав та є ефективним способом захисту порушених прав власника. Застосування вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, виключає застосування інших вимог власника.
 
Таким чином, установивши, що обраний позивачем спосіб захисту не забезпечує ефективного відновлення порушеного права власності позивача на нерухоме майно, новим власником якого є ОСОБА_2 , яка не була залучена до участі у справі як відповідач, судам належало відмовити у задоволенні вимог 
ОСОБА_1 з підстав неефективно обраного ним способу захисту, а не за наслідками розгляду спору по суті (суди відмовили у задоволенні позову за недоведеністю).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частин першої статті 412 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
 
Суди першої та апеляційної інстанцій правильно відмовили у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, однак неправильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права, унаслідок чого дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 за їх не доведеністю, а тому мотивувальну частину оскаржуваних судових рішень необхідно змінити, виклавши їх у редакції цієї постанови.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                           О. В. Ступак 
Судді:                                                                                     І. Ю. Гулейков
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко