ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1531/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області в особі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Пінічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про:
- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Пінічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабенка В.М. про накладення штрафу від 16.04.2020 у виконавчому провадженні № 61467373.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги позивачем зазначено, що затримки виплати суми коштів на виконання рішення суду не було, оскільки доплата за рішенням суду була відсутня, а різниця між попереднім та новим розміром пенсії (враховуючи рішення суду у справі № 825/379/18) виплачується відповідно до постанови № 103, що свідчить про неправомірність застосування штрафних санкцій до останнього.
Відзиву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області в особі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 у справі № 825/379/18 задоволено позов ОСОБА_1 , яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" від 23.12.2015 № 900-VІІ, а також статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, у розмірі 57% від суми грошового забезпечення, вказаної у довідці УМВС України в Чернігівській області № 101/8327, № 0 від 06.05.2017.
Виконуючи зазначене рішення суду пенсійним фондом проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45090,24 грн., але повідомлено позивача, що нарахована сума буде виплачуватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ( далі - Постанова №103).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 у справі № 620/1349/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 у справі № 825/379/18. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу, внаслідок несвоєчасної виплати пенсії у відповідності до положень   Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати". 
На виконання вказаного вище рішення суду, яке набрало законної сили, Чернігівським окружним адміністративним судом 26.02.2020 видано виконавчий лист № 620/1349/19.
04.03.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління  забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Пінічно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабенком В.М. відкрито виконавче провадження ВП № 61467373.
Листом від 19.03.2020, який надійшов до відділу примусового виконання рішень, боржником повідомлено про виконання рішення суду з огляду на те, що при перерахунку пенсії на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 по справі № 825/379/18 з урахуванням довідки від 06.05.2017 № 101/8327, № 0 доплата відсутня, підстави для компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з несвоєчасним проведенням перерахунку та несвоєчасною виплатою, відсутні.
20.03.2020 державним виконавцем складено акт про невиконання боржником рішення суду.
16.04.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 5100,00 грн.  
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та застосування до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області штрафних санкцій за невиконання рішення суду, а тому спірна постанова про стягнення штрафу є законною та не підлягає скасуванню. 
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання па шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "Immobiliare Saffi" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.
У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див, рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009).
Основною функцією судового рішення с відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждало!' сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.
Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною першою статті 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження".
Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною 2 цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області посилається на те, що затримки виплати суми коштів на виконання рішення суду не було, оскільки доплата за рішенням суду була відсутня, а різниця між попереднім та новим розміром пенсії виплачується відповідно до постанови № 103.
В той же час, як вірно вказано судом першої інстанції, з огляду на судове рішення від 15.11.2019 у справі № 620/1349/19 вбачається, що виконуючи рішення суду № 825/379/18 від 29.03.2018 пенсійним фондом проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 45090,24 грн, але повідомлено позивача, що нарахована сума буде виплачуватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Тобто, апелянт не заперечує факт виплати заборгованості по пенсійним виплатам із затримкою, мотивуючи це виконанням постанови № 103, незважаючи на рішення суду, яке набрало законної сили.
Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсійним органом пенсії, що встановлено судовим рішенням по справі № 825/379/18, з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Враховуючи викладене, недоречними та необґрунтованими є твердження апелянта про дотримання вимог закону в межах спірних правовідносин, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області неналежно виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 у справі № 620/1349/19, що, в свою чергу свідчить про обґрунтоване застосування штрафних санкцій державним виконавцем до позивача.
Апелянтом в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не спростовано мотиви, яким керувався суд першої інстанції, та не обґрунтовано факт належного виконання вищенаведеного судового рішення.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх рішень в межах спірних правовідносин.
Враховуючи викладені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги  є необґрунтованими та такими, що не підлягали задоволенню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328 - 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Степанюк А.Г.

                                                                                                    Василенко Я.М.