ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/6095/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 

            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року 
       у адміністративній справі № 280/6095/19    за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та визнано протиправним і скасовано винесене Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення №   38130-5307-0814 від 06.06.2019, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 10627,89 грн., а також стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40   грн.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем по справі з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права, зокрема, положень п. 286.5 ст. 286 Розділу XII Податкового кодексу України, відповідно до яких відповідачем на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України правомірно було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що при розрахунку орендної плати позивачу за оренду земель водного фонду згідно укладеного з Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області договору від 19.04.2006р. № 16, за яким позивачу в оренду було передано розташовану на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області земельну ділянку загальною площею 14,1796 га, в тому числі: площею земель водо покритих 9,9772 га і площею водоохоронної зони 4,2024 га, відповідачем було згідно листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.04.2019 року № 1674/199-19 враховано розмір нормативно грошової оцінки за одиницю площі по Запорізькій області станом на 01.01.2019 року (рілля - 24984,00 грн., пасовища - 4868,99 грн.), що склало по орендованій позивачем земельної ділянки розмір в сумі - 10627,89 грн (виходячи з розрахунку: 14,1796га х 24984 грн. х 3% ). 
За твердженням апелянта, посилання позивача на те, що  сума орендної плати зазначена в податковому повідомлені-рішенні не співпадає із сумою зазначеною в договорі, не повинні братися судом до уваги, оскільки у п. 4.4 Договору передбачено, що розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту змін умов господарювання, передбачених договором, підвищення тарифів, інфляційних процесів, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документально, збільшення ставок земельного податку та в інших випадках, передбачених законодавством України. 
За вказаних обставин, а також з огляду на положення п.288.1 п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288,  п.274.1 ст.274 ПК України і того, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки, яка взята в оренду Позивачем не проведена, а також з огляду на положення Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, який затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 № 605 «Про внесення змін до додатка 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.12.2018 за № 1471/32923 - відповідач вважає обґрунтованим той факт, що у спірному випадку бралася до уваги нормативно грошова оцінка площі по Запорізькій області станом на 01.01.2019 року.
При цьому, апелянт вказує на те, що при розгляді даної справи судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги, що нормативно грошова оцінка відповідачем бралась по Запорізькій області а не конкретно на дану ділянку, оскільки відповідно до вимог ст. 20, 21 Закону України «Про оцінку земель» за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, яка підлягає державній експертизі, а у відділі в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відсутня технічна документація з нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки.(згідно листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 13.12.2019 № 2029/199-19, копію якого надано як доказ у справі).
У відзиві на вказану апеляційну скаргу поставлено питання про залишення її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої  інстанції - без змін.
Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2006 між Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області та позивачем було укладено договір оренди земель водного фонду №16, на підставі якого позивач прийняв в оренду земельну ділянку із земель водного фонду площею 14,1796 га., у тому числі: площа земель водопокритих 9,9772 га, площа водоохоронної зони 4,2024 га, є дамба – 0,6474 га. Вказана земельна ділянка  розташована за межами населених пунктів на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для риборозведення.
Зазначений Договір зареєстрований у Оріхівському районному відділі Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за №040627500001 від 26.06.2006.
Відповідно до п.2.1. вказаного Договору, категорія земельної ділянки: землі водного фонду Щасливської сільської ради, з визначенням цільового  використання земельної ділянки - землі водогосподарських потреб (п.2.2. Договору), і  метою використання земельної ділянки - риборозведення (п.2.3. Договору). Нормативно грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становить 46316,26 грн. (п.1.3. Договору), що підтверджено довідкою Оріхівського районного відділу земельних ресурсів від 28.03.2006 № 129 щодо визначення грошової оцінки земельної ділянки.
Як встановлено судом першої інстанції, оскаржуване позивачем у цій справі податкове повідомлення-рішення №38130-5307-0814 від 06.06.2019, яким позивачу було визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 10627,89грн  -  відповідачем було прийняте враховуючи розмір нормативно-грошової оцінки за одиницю площі по Запорізькій області на підставі листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.04.2019 №1674/199-19, згідно якого станом на 01.01.2019 рік: рілля – 24984грн., пасовища – 4868,99грн., з чого і було проведено розрахунок орендної плати: 14,1796га х    24984грн. х 3%=10627,89грн. Зазначені обставини були роз`яснені  позивачу листом відповідача від 14.08.2019 №14012/14/08-01-53-07 (а.с.25), направленим у відповідь на звернення позивача з вимогою про роз`яснення визначення вказаного податкового зобов`язання.
Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем орендується земельна ділянка земель водного фонду загальною площею 14,1796 га, і відповідно до кадастрового плану земельної ділянки (а.с.7), рілля складають 0,0000 га., що відповідачем по справі  під час донарахування позивачу податкового зобов`язання не було взято до уваги, а навпаки було застосовано розмір грошової оцінки рілля виходячи з розміру нормативно-грошової оцінки за одиницю площі по Запорізькій області, який наведено в листі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.04.2019 №1674/199-19, згідно якого станом на 01.01.2019 рік рілля становило – 24984 грн. 
Стосовно посилання відповідача на лист ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.04.2019 №1674/199-19, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали даної адміністративної справи не містять як самого листа ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 03.04.2019 №1674/199-19, так і доказів його отримання відповідачем, відповідно чого, цей лист судом не було узято до уваги взагалі.
Виходячи з положень: пп.14.1.233 п.14.1 ст. 14 ПК України, в якій наведено визначення поняття сільськогосподарського угіддя; ст.19  Земельного кодексу України якою встановлено категорії земель  за основним цільовим призначенням; ч.2 ст.22 Земельного кодексу України якою прописано які саме землі належать до земель сільськогосподарського призначення; і ст.58 Земельного кодексу України, яка визначає які землі належать до земель водного фонду  - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що передана позивачу земельна ділянка земель водного фонду не відноситься до земель сільськогосподарської категорії та не може мати призначення сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), що саме і стало підставою для визнання протиправним застосування відповідачем при донарахуванні позивачу податкового зобов`язання нормативно грошової оцінки земель іншої категорії, ніж та, що перебуває в оренді позивача.
Задовольняючи вимоги позивача у цій справі, суд першої інстанції також правильно спирався на положення пп.271.1.1 п.271.1 ст.271 ПК України, яка передбачає, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, і відповідно, чинним законодавством передбачено, що база оподаткування, якою для спірних правовідносин є нормативна грошова оцінка, підлягає коригуванню на коефіцієнт індексації, а також на положення ст.289 ПК України: у п.289.1 якої чітко прописано, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок; а п.289.2 – описано розрахунок величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.
Судова колегія у повному обсязі погоджується висновками суду першої інстанції у цій справі та наголошує на тому, що плата за надані у користування на умовах оренди водні об`єкти розраховується відповідно до   наказу Мінприроди від 28.05.2013    № 236 «Про затвердження Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 986/23518, а обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку, розташовану під водний об`єктом здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, що визначаються Держземагентством за формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2006 р. № 1724 «Деякі питання оренди земель», що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди водного об`єкта чи продовження його дії.
Оскільки законодавець визначив спеціальний порядок обчислення розміру орендної плати та плати за надані у користування на умовах оренди водні об`єкти, а відповідач безпідставно у спірному випадку використовував  положення Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, який затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 № 605 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2018 за № 1471/32923, визначена податковим органом сума податкового зобов`язання позивача з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 10627,89 грн. – не може бути визнана судом правильною, що в свою чергу підтверджує висновки суду першої інстанції стосовно протиправності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення ТУ ДФС у Запорізькій області від 06.06.2019р. № 38130-5307-0814 в сумі 10627,89 грн., яке і є предметом спору у цій справі.
Підсумовуючи вище викладене, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції має бути залишено – без змін. 
Керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області -  залишити без задоволення.          
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року – залишити без змін.
                    Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов