У х в а л а  
 
01 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/24326/19
провадження № 61-17554 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
 
В с т а н о в и в:
 
26 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня         2020 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня         2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Статтею 390 ЦПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
 
Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, і ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення цього строку, з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано ним 04 листопада 2002 року, надавши копію відповідної розписки.
 
Із наданої копії розписки про отримання оскаржуваної постанови не вбачається можливим встановити її фактичну наявність у матеріалах справи № 759/24326/19, а тому даний документ належним чином не підтверджує дійсне отримання ОСОБА_1 постанови Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року саме 04 листопада 2020 року.
 
Отже, клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження є необгрнутованим, а тому слід відмовити у його задоволенні.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження (додавши до нього належні докази (документи), які містять відомості щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження) або навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2019 року становив 1 921,00 грн.
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. 
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
У відповідності до змісту позовних вимог, звертаючись до суду із даним позовом, позивач заявив дві вимоги немайнового характеру (визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії), а тому за подання касаційної скарги щодо оскарження рішень судів про відмову в задоволенні двох немайнових вимог, заявник мав надати докази оплати судового збору у розмірі 3 073,60 грн (1 921,00*0,4*2*200%).
 
До касаційної скарги ОСОБА_1 додано квитанцію від 25 листопада 2020 року про сплату судового збору в сумі 1 681,60 грн.
 
Таким чином, ОСОБА_1 слід надати докази про доплату судового збору в сумі 1 392,00 грн (3 073,60-1 681,60).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007.
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею             392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 24 грудня         2020 року але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко