УХВАЛА

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 520/1996/2020
адміністративне провадження № К/9901/29888/20  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області  (далі - ГУ НП в Харківській області), в якому просив: скасувати наказ начальника ГУ НП в Харківській області від 25 листопада 2019 року №2017 «Про внесення змін до наказів ГУ НП в Харківській області про преміювання», в частині зменшення грошового забезпечення в розмірі 1000,00 грн старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Слобідського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 ; скасувати наказ ГУ НП в Харківській області від 24 січня 2020 року  №212 «Про внесення змін до наказів ГУ НП в Харківській області про преміювання», в частині зменшення грошового забезпечення в розмірі 3 500,00 грн щодо позивача; визнати протиправними дії посадових осіб ГУ НП в Харківській області щодо невиплати коштів за несення ним служби в нічний час та зобов`язати здійснити такі виплати, починаючи з 07 листопада 2015 року до 27 січня 2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 4500,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного від 03 червня 2020 року в позові відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування наказів начальника ГУ НП в Харківській області від 25 листопада 2019 року №2017 «Про внесення змін до наказів ГУ НП в Харківській області про преміювання» та від 24 січня 2020 року  №212 «Про внесення змін до наказів ГУ НП в Харківській області про преміювання», в частині зменшення преміювання позивача та прийнято в цій частині нове судове рішення. Скасовано накази начальника ГУ НП в Харківській області від 25 листопада 2019 року №2017 «Про внесення змін до наказів ГУ НП в Харківській області про преміювання», в частині зменшення грошового забезпечення старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості слідчого відділу Слобідського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_1 у розмірі 1000,00 грн та від 24 січня 2020 року  №212 «Про внесення змін до наказів ГУ НП в Харківській області про преміювання», в частині зменшення грошового забезпечення позивача у розмірі 3 500,00 грн. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного від 03 червня 2020 року залишено без змін.
06 листопада  2020 року ОСОБА_1 повторно надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року. Заявник, посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позов у повному обсязі. 
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, ухвалених у справах №520/3634/19 та    №813/4032/17.
Перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених ОСОБА_1 постанов Верховного Суду, судом касаційної інстанції встановлено, що питання відшкодування матеріальної шкоди у справі №520/3634/19 (на висновки Верховного Суду у якій послався заявник) судами не вирішувалося, а висновок суду апеляційної інстанції про неправомірність оскаржуваних ОСОБА_1 наказів про зменшення розміру його премії повністю відповідають висновкам суду касаційної інстанції, висловленим у справі №520/3634/19. 
Водночас, обставини справи, встановлені судами у справі №813/4032/17 не є подібними до спірних правовідносин, оскільки у цій справі Верховний Суд погодився з висновками судів про необхідність проведення розрахунків з позивачем за роботу у нічний час, оскільки вона працювала у такий період. Натомість, зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі свідчить про те, що саме через відсутність належних та допустимих доказів, що свідчать про роботу ОСОБА_1 у нічний час, йому відмовлено у задоволенні позову в цій частині і аргументи заявника з цього приводу зводяться до переоцінки доказів у справі та неповного з`ясування обставин справи судами першої та  апеляційної інстанцій, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не виклав передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування наказів, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                           С.А. Уханенко