У Х В А Л А  
21 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 204/8431/19
провадження № 61-13645ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони Українина рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із квартплати та за комунальні послуги, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2019 року Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України(далі — військова частина) звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості із квартплати та за комунальні послугиу розмірі 20 609,10 грн.
Позов обґрунтований тим, що у будинку, який знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро та закріплений на праві оперативного управління за Військовою частиною НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_1 
ОСОБА_1 тривалий час не здійснює оплату квартплати та плати за житлово-комунальні послуги, заборгував військовій частині за період з червня 2015 року до квітня 2017 року 20 609,10 грн. Відповідачу направлялись письмові вимоги про сплату заборгованості, однак сума боргу відповідачем не сплачена.
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, у позові відмовлено через недоведеність, позивач не надав належних та достатніх доказів того, що відповідач ОСОБА_1 у період з червня 2015 року до квітня 2017 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та був споживачем комунальних послуг за вказаною у позові адресою.
У вересні 2020 року військова частина звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.
Предметом спору у зазначеній справі є стягнення коштів за комунальні послуги та заборгованості по кварплаті у розмірі 20 609,10 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн*100=                210 200 грн). 
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувані заявником рішення Красногвардійського районного суду              м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із квартплати та за комунальні послугивідмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                             А. С. Олійник
 
 С. О. Погрібний
 
 В. В. Яремко