Постанова
Іменем України
 
25 листопада 2020 року 
м. Київ
 
справа № 489/3949/19
провадження № 61-763св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), 
суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,  Тітова М. Ю.,                
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Миколаївобленерго»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Прокопчук Л. М.,            Самчишиної Н. В., Царюк Л. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») про захист прав споживачів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 лютого 2019 року через офіційний веб-сайт АТ «Миколаївобленерго» ним подано заяву із додатками, яку підписано електронним цифровим підписом, про приєднання до електромережі на                            АДРЕСА_1 в 120 метрах від належної йому земельної ділянки із кадастровим номером 4810136600:02:001:0013, однак в порушення законодавства його заява не була зареєстрована та не розглянуто питання про приєднання до електромережі, чим відповідач фактично відмовив в укладенні публічного договору, врегульованого статтею 633 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Таким чином, просив, зобов`язати АТ «Миколаївобленерго» зареєструвати його заяву від 13 лютого 2019 року про приєднання електроустановки певної потужності та надати технічні умови на стандартне приєднання до електромережі, яка проведена по АДРЕСА_1 .
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаїв від 25 жовтня 2019 року позов задоволено частково; зобов`язано АТ «Миколаївобленерго» надати ОСОБА_1 за заявою від 18 лютого 2019 року із реєстраційним номером 36/20-306 технічні умови на стандартне приєднання земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:02:001:0013 до електромережі, яка проведена по АДРЕСА_1 ; в частині позовних вимог про зобов`язання зареєструвати заяву - відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача зареєструвати заяву, подану 13 лютого 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що зазначеній заяві після усунення позивачем її недоліків було присвоєно реєстраційний номер 36/20-306 від 18 лютого 2019 року, тобто заява по суті зареєстрована.
Задовольняючи позовну заяву в частині зобов`язання надати технічні умови на стандартне приєднання до електромережі, яка протягнута по АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з вимог частини четвертої статті 633 ЦК України та того, що відстань електроустановки замовника до діючих мереж оператора системи розподілу не перевищує 300 метрів по прямій лінії від місця забезпечення потужності до місця приєднання, яке диференціюється за ступенем потужності, що відповідає вимогам стандартного приєднання. 
Суд першої інстанції зазначив, що заперечення АТ «Миколаївобленерго» можливості приєднання з тих підстав, що земельна ділянка позивача знаходиться на території Садівничого товариства «Культурний сад» (далі - СК «Культурний сад»), а отже отримувати електроенергію позивач може лише через підключення своїх електроустановок до ліній електропередач цього садівничого товариства, є необгрунтованими, оскільки Кодекс систем розподілу, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня                 2018  року № 310 (далі - Кодекс систем розподілу) не містить заборони на підключення електроустановок споживача, земельна ділянка якого знаходиться в межах садівничого товариства, до ліній електропередач оператора систем розподілу поза межами такого товариства. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Миколаївобленерго» задоволено частково; рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 жовтня 2019 року в частині задоволення позову скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до АТ «Миколаївобленерго» про надання технічних умов на стандартне підключення до електричної мережі, яка протягнута по АДРЕСА_1; вирішено питання про розподіл судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки земельна ділянка позивача знаходиться в межах території садового товариства, тому з питань користування електроенергією він знаходиться у взаємовідносинах з СТ «Культурний сад» як з оператором малої системи розподілу. 
Апеляційний суд виходив з того, що порядок користування електроенергією на території садових товариств для осіб, які не є членами таких товариств, передбачає укладення тристороннього договору про постачання та розподіл електричної енергії на території колективного побутового споживача. Для цього постачальник електричної енергії та колективний побутовий споживач повідомляють про це постачальника послуг комерційного обліку офіційним зверненням протягом одного дня з дати укладення даного договору.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року до Верховного Суду                            ОСОБА_1 ,посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що Кодексом систем розподілу регулюються правовідносини, які виникають між замовником та оператором системи розподілу з приводу приєднання до електричних мереж новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників, оскільки позивач в такому випадку позбавлений можливості підключити вже наявні на його земельній ділянці електроустановки. 
Вважає помилковими посилання апеляційного суду на те, що позивач перебуває у договірних відносинах із СТ «Культурний сад» як з оператором малої системи розподілу, оскільки матеріали справи не містять таких доказів.
Короткий зміст вимог відзиву на касаційну  скаргу
У березні 2020 року АТ «Миколаївобленерго» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу позивача, у якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , а постанову Миколаївського апеляційного суду залишити без змін. Зазначає, що земельна ділянка позивача розташована на території СТ «Культурний сад» і на цій території немає мереж АТ «Миколаївобленерго». 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року справу № 489/3949/19 призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Установлено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,075 га, що знаходиться на території СТ «Культурний сад» у м. Миколаєві та до 2015 року на праві власності належала батькові позивача ОСОБА_2 , який був членом цього товариства. 
23 лютого 2015 року ОСОБА_2 подарував зазначену земельну ділянку своєму синові ОСОБА_1 , на яку останній зареєстрував право власності (договір дарування від 23 лютого 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 23 лютого 2015 року за № 34025358).
ОСОБА_1 не є членом СТ «Культурний сад». На території земельної ділянки розташований дачний будинок, який до 10 листопада 2017 року був приєднаний до мережі електропостачання СТ «Культурний сад».
За несплату членських внесків та несплату електроенергії, яка постачається до системи електропостачання СТ «Культурний сад», електропостачання дачного будинку, розташованого на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_1 за рішенням загальних зборів товариства від 21 листопада 2017 року було відключено.
Спір за позовом ОСОБА_1 до СТ «Культурний сад» про визнання неправомірними дій щодо відключення від електропостачання належного позивачу дачного будинку, зобов`язання відновити електропостачання будинку, зобов`язання укласти договір на електропостачання був предметом судового розгляду. 
Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 12 грудня            2018 року по справі №488/385/18, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року, позивачу відмовлено у задоволенні позову до голови правління СТ «Культурний сад», в якому він просив суд визнати дії останнього щодо відключення від електропостачання належного позивачу дачного будинку, розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_1 в СТ «Культурний сад», неправомірними та зобов`язати відновити електропостачання до його будинку, зобов`язати голову правління укласти договір на електропостачання відповідно до вимог чинного законодавства України за тарифами, які діють в СТ «Культурний сад». Судовим рішенням встановлено, що позивач не є членом садового товариства.
Із зазначених судових рішень вбачається, що СТ «Культурний сад» для забезпечення діяльності товариства електроенергією закуповує її у АТ «Миколаївобленерго» відповідно до договору про постачання електричної енергії від 04 квітня 2008 року № 44/2978 та додаткових угод до нього. Електрогосподарство товариства - понижуючі трансформатори, повітряні лінії електропередач, опори, вуличне освітлення, електроустановки загального користування, струмоприймачі, розташовані безпосередньо на садових ділянках та садових будинках є колективною власністю СТ «Культурний сад».                               СТ «Культурний сад» має власну електромережу і розподільчі пристрої. 
Договір на постачання електричної енергії від 04 квітня 2008 року № 44/2978 та додаткові угоди до нього діють і на теперішній час, що не заперечувалось сторонами по справі.
Рекомендований лист позивача на адресу СТ «Культурний сад» із заявою про погодження приєднання належної йому земельної ділянки № НОМЕР_1 у СТ «Культурний сад» із кадастровим номером 4810136600:02:001:0013 до власних електричних мереж СТ «Культурний сад» у рахунок зменшення договірної потужності за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку, з копією листа АТ «Миколаївобленерго» від 04 грудня                    2018 року № 36/29-1478 повернувся за закінченням встановленого строку зберігання.
13 лютого 2019 року позивач подав через електронний кабінет заяву типової форми про приєднання електроустановки певної потужності, в якій зазначив у графі «Назва, місце розташування та функціональне призначення об`єкта Замовника» земельна ділянка № НОМЕР_1 кадастровий номер 4810136600:02:001:0013 АДРЕСА_2, зазначивши в додатковій інформації «Провести приєднання до електромережі, яка протягнута по АДРЕСА_1 в 120 метрах від моєї земельної ділянки».
Заява від 13 лютого 2019 року після коригування зазначених в ній відомостей щодо величини максимального розрахункового навантаження (10 кВт), ступеня напруги в точці приєднання (0,38 кВ) та проектування лінійної частини приєднання оператора системи розподілу (далі - ОСР) була зареєстрована в журналі реєстрації видачі технічних умов на приєднання за номером 36/20-306 від 18 лютого 2019 року. На заяві наявна резолюція «Немає підстав для повторного розгляду питання, направити копію».
Згідно довідки АТ «Миколаївобленерго» від 24 жовтня 2019 №01/22-7652 на балансі АТ «Миколаївобленерго» обліковуються об`єкти основних засобів                    «ПЛ-0,4 кВ ТП 1299 АДРЕСА_1» та «ТП 1299 КТП-10/0,4 кВ АДРЕСА_1».
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що відповідно до статі 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини четвертої статті 633 ЦК України підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).
Відповідно до частин першої - четвертої статті 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі та оператори систем розподілу не мають права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу за умови дотримання замовником кодексу системи передачі та кодексу систем розподілу.
Приєднання електроустановок до електричних мереж не має призводити до порушення нормативних вимог щодо надійності електропостачання та якості електричної енергії для користувачів електричної системи.
Послуга з приєднання електроустановок замовника до системи передачі та системи розподілу є платною послугою та надається оператором системи передачі або оператором системи розподілу відповідно до договору про приєднання.
Порядок приєднання до електричних мереж оператора системи передачі та операторів систем розподілу визначається кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу і має бути прозорим, забезпечувати ефективне та недискримінаційне приєднання до системи передачі та систем розподілу. 
Кодексом системи розподілу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018  року № 310 (далі - Кодекс систем розподілу) визначаються умови приєднання електроустановок замовників до електричних мереж власників, які не є операторами системи розподілу.
Відповідно до пункту 2.1 Кодексу систем розподілу технічні умови на приєднання - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об`єкта замовника, заявленого до приєднання до електричних мереж, які повинні відповідати його розрахунковим технічним і технологічним параметрам та меті приєднання (виробництво, розподіл, споживання електричної енергії) та є невід`ємним додатком до договору про приєднання та складовою частиною завдання на проектування; замовник послуги з приєднання (замовник) - фізична або юридична особа, яка письмово або іншим способом, визначеним цим Кодексом, повідомила оператора системи розподілу про намір приєднати до електричних мереж новозбудовані електроустановки або змінити технічні параметри діючих електроустановок внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення.
Відповідно до пункту 4.1.1. розділу четвертого Кодексу систем розподілу цей розділ регулює відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок Замовників до електричних мереж. 
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави зробити висновок про те, що Кодексом систем розподілу регулюються правовідносини, які виникають між замовником та оператором системи розподілу з приводу приєднання до електричних мереж новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників. 
У справі відсутні дані про те, що електроустановки позивача, розташовані на належній йому на праві власності земельній ділянці, є новозбудованими, реконструйованими чи технічно переоснащеними.
Відповідно до пункту 2.1 Кодексу систем розподілу мала система розподілу - електрична мережа, приєднана до мереж системи розподілу або передачі, якою здійснюється розподіл електричної енергії певній кількості користувачів та яка є власністю/співвласністю суб`єкта/суб`єктів господарювання і побудована для задоволення потреб цих Користувачів.
Розділом 1Х Кодексу систем розподілу врегульовані особливості відносин між оператором малої системи розподілу та її користувачами, що провадять діяльність на ринку електричної енергії.
Зокрема, в пунктах 9.1.2., 9.1.3., 9.1.4. Кодексу систем розподілу визначено, що стосунки оператором малої системи розподілу із її користувачами та з мережами розподільних компаній визначаються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня                     2018 року N 312 (далі - Правила роздрібного ринку). Оператор малої системи розподілу виконує функції, має права та обов`язки оператора системи щодо Користувачів малої системи розподілу з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом та Правилами роздрібного ринку, без відповідних ліцензій. Функції оператора малої системи розподілу можуть виконувати власники малої системи розподілу, юридичні особи, створені власниками/співвласниками малої системи розподілу, або юридичні особи, що виконують ці функції на договірних засадах.
Пунктами 9.2.1., 9.2.2. Кодексу систем розподілу врегульовано, що електричні мережі можуть бути визначені як мала система розподілу, якщо це, зокрема, система розподілу, яка створена на правах спільної власності на обмеженій території земельної ділянки та використовується співвласниками для задоволення потреб (садові товариства, гаражні кооперативи, котеджні містечка тощо), визначених відповідним статутом організацій та/або об`єднань громадян.
Електрична мережа класифікується як мала система розподілу, якщо вона одночасно підпадає під такі критерії за величинами: кількість приєднаних точок (Користувачів - юридичних або фізичних осіб) до малої системи розподілу більше 2; приєднана потужність Користувачів малої системи розподілу більше 50 кВт; середньомісячний обсяг розподілу електричної енергії малої системи розподілу більше 5 тис. кВт·год; розподіл електричної енергії здійснюється менше 10000 побутових споживачів, що пов`язані з власниками малої системи розподілу договірними відносинами або на інших правових підставах, та/або ця система перебуває у спільній власності таких побутових споживачів.
У касаційній скарзі позивач вказує на помилковість висновків апеляційного суду про те, що Кодексом систем розподілу регулюються правовідносини, які виникають між замовником та оператором системи розподілу з приводу приєднання до електричних мереж новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників, та зазначає, що в такому випадку він позбавлений можливості підключити вже наявні на його земельній ділянці електроустановки. Вважає помилковими посилання апеляційного суду на те, що позивач перебуває у договірних відносинах із СТ «Культурний сад» як з оператором малої системи розподілу, оскільки матеріали справи не містять таких доказів.
Суд апеляційної інстанції обгрунтовано виходив з того, що оскільки земельна ділянка позивача знаходиться в межах території садового товариства, тому він з приводу користування електроенергією знаходиться у взаємовідносинах з СТ «Культурний сад» як з оператором малої системи розподілу. 
Згідно з пунктом 10.2.1.Правил роздрібного ринку колективний побутовий споживач, яким в даному випадку є СТ «Культурний сад», має право на вибір постачальника електричної енергії, у тому числі постачальника універсальних послуг.
Відповідно до пункту 10.2.6. Правил роздрібного ринку у разі прийняття відповідного рішення органом управління колективного споживача споживач колективного побутового споживача або фізична особа, яка не є членом колективного побутового споживача, але електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж колективного побутового споживача (далі - споживач на території колективного побутового споживача), для користування електричною енергією укладає тристоронній договір про постачання та розподіл електричної енергії на території колективного побутового споживача з електропостачальником, який здійснює постачання електричної енергії цьому колективному побутовому споживачу, та колективним побутовим споживачем на основі типового договору (додаток 11 до цих Правил).
Договір про постачання та розподіл електричної енергії на території колективного побутового споживача може бути укладений у разі виконання таких умов:
1) особа, яка має намір набути статусу споживача на території колективного побутового споживача, та колективний побутовий споживач не мають боргів за електричну енергію перед колективним побутовим споживачем та постачальником електричної енергії відповідно;
2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території колективного побутового споживача, відповідає вимогам нормативних документів;
3) особою, яка має намір набути статусу споживача на території колективного побутового споживача, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює розподіл електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку.
У разі укладення тристороннього договору про постачання та розподіл електричної енергії на території колективного побутового споживача постачальник електричної енергії та колективний побутовий споживач повідомляють про це постачальника послуг комерційного обліку офіційним зверненням протягом одного дня з дати укладення даного договору.
Такий же порядок користування електроенергією на території садових товариств для осіб, які не є членами таких товариств, існував до прийняття Кодексу систем розподілу, що було передбачено п. 12.5 Правил користування електричною енергією, на які є посилання в судових рішеннях, ухвалених за раніше розглянутим спором між позивачем та СТ «Культурний сад».
Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі переоцінювати докази.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування.
Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанцій, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2019 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. М. Ігнатенко	
Судді:	В. С. Жданова	
 	С. О. Карпенко	
 	В. А. Стрільчук	
 	М. Ю. Тітов