Справа № 163/2167/20  Провадження № 33/802/694/20 	Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С. 	
Категорія: ч.6 ст.470 МК України  	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,
з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:
Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.470 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 07.09.2018 він, ввізши в режимі транзиту в Україну через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС автомобіль «Рено» польський номерний знак НОМЕР_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , перевищив встановлений ст.95 МК України строк транзитного доставлення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 21.07.2020 на митному посту «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК України.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що правопорушення, передбачене ч.6 ст.470 МК України, не є триваючим, а тому адміністративне стягнення за його вчинення може бути накладене не пізніше 18.03.2019. Вказує на те, що частина 6 ст.470 МК України набула чинності 22.08.2019, тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею. З огляду на наведене просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу порушення митних правил, а судове засідання провести у його відсутності. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці, який апеляцію заперечив і просив рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 252 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Положення ст.489 Митного кодексу України визначають, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України. 
Вимоги ст.91 МК України визначають, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митним органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил ґрунтується на перевірених і досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.
Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил (а.с.1-3), витягами з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби (а.с.7-9), службовою запискою (а.с.10-11).
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Згідно зі ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Положеннями ч.1 ст.460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Закон від 16.05.2019 № 2725-VIII опублікований в газеті «Голос України» 24.11.2018 і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.470 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.
Законом від 08.11.2018 № 2612-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ст.470 МК України є чинною з 22.08.2019.
Строк доставлення ввезеного транспортного засобу збіг 17.09.2018.
З 18.09.2018 почалася бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку доставлення автомобіля в митницю виїзду, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.
Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.
На момент свого початку протиправна бездіяльність  ОСОБА_1 строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.470 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, до часу складення протоколу 21.07.2020 своє зобов`язання  ОСОБА_1 не виконав і продовжив протиправну бездіяльність.
Отже, вчинене  ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.470 МК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Апеляційний суд вважає, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначене санкцією ч.6 ст.470 МК України.
Отже, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов