П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року
м. Київ
Провадження № 11-1286сап19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Князєва В. С., 
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Пророка В. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
учасники справи:
скаржник ОСОБА_1 ,
представники скаржника - Клян А. Ф., Ніколенко А. В., 
представник Вищої ради правосуддя - Русакова І. Г.,
розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19, та
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст вимог скарги та її обґрунтування
1.   27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на рішення ВРП від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19 про притягнення судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
2.   На обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що ВРП та її Перша Дисциплінарна палата дійшли висновків, що внаслідок постановлення ухвали від 07 жовтня 2016 року у справі № 757/49266/16-к суддя ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, визначений пунктом 4 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), а саме допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод у зв`язку з грубою недбалістю. Водночас ВРП зовсім не взяла до уваги доводів ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та не навела достатніх мотивів свого рішення в частині відхилення аргументів судді.
3.   На думку скаржника, у його діях як слідчого судді відсутній склад указаного дисциплінарного проступку, оскільки суддя може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності виключно у випадку вчинення ним умисного або з грубої необережності дисциплінарного проступку та за наявності серйозних наслідків такого проступку. Проте суддя не підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності за ухвалене ним рішення внаслідок звичайної недбалості. У свою чергу, грубою необережністю є непослідовність розгляду конкретної справи за відсутності на це вагомих причин. Однак ВРП не мотивувала вчинення суддею проступку умисно або через грубу необережність (недбалість). Більш того, як установлено в рішеннях ВРП та її Першої Дисциплінарної палати, у матеріалах справи немає доказів, що підтверджують наявність умислу в діях судді ОСОБА_1 під час розгляду справи.
4.   Скаржник також зазначив, що ВРП, залишаючи без змін рішення її Першої Дисциплінарної палати, мала чітко вказати свої мотиви щодо необхідності залишення оскаржуваного рішення без змін та щодо підстав відхилення кожного з аргументів скаржника, якими була обґрунтована необхідність скасування рішення дисциплінарного органу. Проте вказаних вимог ВРП не дотрималась та ухвалила невмотивоване рішення.
5.   На переконання ОСОБА_1 , у його діях немає вини в формі грубої необережності, оскільки:
- за умов, що склалися, а також за наявності матеріалів, які містилися у справі № 757/49266/16-к на момент постановлення ухвали про проведення обшуку, він як слідчий суддя вжив усіх можливих заходів для забезпечення об`єктивного розгляду клопотання, перевірив усі обставини та відповідно до частини третьої статті 233, частини першої статті 234 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановив наявність підстав для невідкладного обшуку «з метою виявлення та фіксації відомостей про вчинення кримінального правопорушення, виявлення, врятування та вилучення майна, яке було здобуте у результаті його вчинення», про що прямо вказав у мотивувальній частині ухвали від 07 жовтня 2016 року про проведення обшуку, та надав дозвіл на проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;
- на момент судового розгляду клопотання слідчого про проведення обшуку не було надано жодних відомостей про те, що приміщення, на проведення обшуку в якому надано дозвіл, перебуває у володінні або користуванні адвоката Корнюшкіна М. В. ;
- копія технічної документації на будинок та земельну ділянку, на які посилається Корнюшкін М. В. , відповідно до своєї природи не містять інформації про статус особи, яка отримала згоду на розроблення такої документації. Така документація взагалі не є правовстановлюючим документом, оскільки не містить відомостей про власника майна;
- довідка виконкому Зазимської сільської ради, яка була надана адвокатом Корнюшкіним М. В. на підтвердження того, що він є власником будівлі за іншою адресою, не є належним, достатнім та достовірним доказом у справі.
6.    ОСОБА_1 також зазначив, що ВРП безпідставно не взяла до уваги аргументи скаржника щодо закріпленого на законодавчому рівні особливого порядку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з огляду на конституційний принцип незалежності суддів.
7.   З урахуванням викладеного скаржник вважає, що підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності об`єктивно немає, що свідчить про очевидну протиправність рішення ВРП.
Позиція ВРП
8.   02 березня 2020 року ВРП подала до Великої Палати Верховного Суду відзив на скаргу, у якому вказала, що не погоджується з доводами скарги та вважає їх необґрунтованими.
9.   ВРП також зазначила, що: оскаржуване рішення прийнято повноважним складом та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні; суддя ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про засідання ВРП, на якому було прийнято оскаржуване рішення; у рішенні містяться посилання на підстави та мотиви, з яких суддю  ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. 
10.        На думку ВРП, обґрунтованість рішення полягає не в тому, що воно має містити детальний письмовий опис обставин, зокрема всі висновки (відомості), наявні в дисциплінарному провадженні, або детальні пояснення особи, яка притягується до відповідальності, та їх спростування, а в тому, що такі обставини мають бути враховані при його прийнятті. Скарга судді ОСОБА_1 була прийнята ВРП, на засіданні якої було заслухано пояснення судді, а тому немає підстав вважати, що такі доводи не були враховані ВРП з мотивів їх детального (дослівного) невідображення в оскаржуваному рішенні.
11.        ВРП також указала, що оскаржуване рішення не містить оцінки рішення судді, його мотивація стосується не законності чи обґрунтованості судового рішення, а оцінки дій судді та висновку про неналежне виконання покладених законом на слідчого суддю функцій судового контролю за дотриманням прав особи під час досудового кримінального провадження, натомість висновки стосуються оцінки таких дій судді, що не виходить за межі повноважень ВРП та її дисциплінарного органу.
12.        На переконання ВРП, установлені її Першою Дисциплінарною палатою в діях судді ОСОБА_1 порушення очевидних і однозначних вимог закону та гарантованих прав особи, з огляду на значний досвід судді, можливість судді дослідити вилучені під час обшуку речі в порядку контролю за проведеною слідчою дією, наявні в матеріалах клопотання дані про статус адвоката ОСОБА_3 , дають обґрунтовані підстави для висновку про те, що їх вчинено суддею ОСОБА_1 внаслідок грубої недбалості. При цьому саме внаслідок недотримання очевидних вимог кримінального процесуального законодавства суддя ОСОБА_1 порушив гарантії, надані адвокату Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), та конституційне право особи на недоторканність житла.
13.        У зв`язку з викладеним ВРП просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його скарги.
Рух скарги
14.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 20 січня 2020 року відкрила провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення ВРП від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19 про притягнення судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
15.        Суддя Великої Палата Верховного Суду ухвалою від 12 березня 2020 року призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на підставі положень частини третьої статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
16.        У судовому засіданні 08 жовтня 2020 року представники скаржника підтримали скаргу ОСОБА_1 та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.
17.        Представник ВРП у судовому засіданні просив відмовити  ОСОБА_1 взадоволенні скарги.
Обставини, установлені матеріалами справи
18.        Указом Президента України від 05 серпня 1998 року № 846/98ОСОБА_1 призначено на посаду судді Свердловського міського суду Луганської областістроком на п`ять років.
19.        Постановою Верховної Ради України від 18 вересня 2003 року № 1205-ІV ОСОБА_1  обрано на посаду судді цього ж суду безстроково.
20.        Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 226/2015 ОСОБА_1 переведено на роботу на посаду судді Печерського районного суду міста Києва.
21.        23 листопада 2016 року до ВРП надійшла скарга адвоката Корнюшкіна М. В. стосовно дій судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя у справі № 757/49266/16-к.
22.        Протоколом автоматизованого розподілу матеріалів між членами ВРП скаргу адвоката Корнюшкіна М. В.  передано члену Першої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_4. для проведення перевірки.
23.        За результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги адвоката Корнюшкіна М. В. стосовно судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 член Першої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_4 склав висновок з пропозицією відкрити дисциплінарну справу щодо судді ОСОБА_1 .
24.        Перша Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 21 грудня 2018 року № 3981/1дп/15-18 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .
25.        Рішенням від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19 Перша Дисциплінарна палата ВРП притягнула суддю Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді попередження.
26.        Під час розгляду дисциплінарної справи Перша Дисциплінарна палата ВРП установила, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні від 16 грудня 2014 року № 42014100000001671 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України), під час якого встановлено, що ОСОБА_5 дійшов злочинної змови з ОСОБА_6 про вчинення в його інтересах протиправного набуття права власності на земельну ділянку в АДРЕСА_2 площею 0,0458 га шляхом обману територіальної громади міста Києва, в інтересах та від імені якої діє Київська міська рада.
27.        21 червня 2016 року ОСОБА_3 у зв`язку із невстановленням його місця перебування надіслано повідомлення про підозру поштою у передбаченому порядку вручення повідомлень, 29 червня 2016 року ОСОБА_3 оголошено в розшук, а 06 жовтня 2016 року о 14:30 поблизу станції метро «Олімпійська» ОСОБА_3 затримано.
28.        Того ж самого дня з 16:40 до 18:08 старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Гуджалом А. А. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 «у зв`язку із безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину», під час якого виявлено та вилучено: копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 42014100000001671 із зазначенням підозрюваного ОСОБА_3 ; мобільний телефон марки «NOKIA» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , із sim-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар»; копію повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 листопада 2015 року; копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року; витяг із рішення від 11 серпня 1986 року № 457 про прийняття до експлуатації будинків виконавчого комітету районної ради народних депутатів; копію характеристики будинку; зошит із чорновими записами; банківську картку Приватбанку VISA GOLD; записник зеленого кольору з надписом «Кабінет Міністрів України»; дві sim-картки оператора мобільного зв`язку «Лайф»; папку з документами, що містить технічну документацію на земельну ділянку; папку з документами, що містить довіреності; ноутбуки марки «SAMSUNG», модель NPxR40, «МасВоок PRO», модель А1425, та марки «Acer», серійний номер NXMFVEU00434502DA43400.
29.        Ухвалою судді ОСОБА_1. від 07 жовтня 2016 року клопотання слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідувань особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України Пилипчука А. Ю. про проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку в будинку за зазначеною адресою відповідно до частини третьої статті 233 КПК України з метою відшукання та вилучення: копії витягу з ЄРДР № 42014100000001671 із зазначенням підозрюваного ОСОБА_3 ; мобільного телефону марки «NOKIA» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , із sim-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар»; копії повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 листопада 2015 року; копії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року; витягу із рішення від 11 серпня 1986 року № 457 про прийняття до експлуатації будинків виконавчого комітету районної ради народних депутатів; копії характеристики будинку; зошита із чорновими записами; банківської картки Приватбанку VISA GOLD; записника зеленого кольору з надписом «Кабінет Міністрів України»; двох sim-карток оператора мобільного зв`язку «Лайф»; папки з документами, що містить технічну документацію на земельну ділянку; папки з документами, що містить довіреності; ноутбуків марки «SAMSUNG» моделі NPxR40, «MacBook PRO» моделі А1425 та марки «Acer», серійний номер NXMFVEU00434502DA43400.
30.        Ухвалу мотивовано встановленою судом необхідністю проникнення органу досудового розслідування до житла особи без ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення, врятування та вилучення майна, яке було здобуто внаслідок вчинення такого правопорушення.
31.        Оцінюючи дії судді ОСОБА_1 , Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що слідчий суддя ОСОБА_1 під час розгляду та вирішення клопотання слідчого про проведення обшуку у справі № 757/49266/16-к усупереч завданням слідчого судді щодо забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини під час досудового провадження у кримінальній справі допустив низку грубих порушень кримінального процесу, що призвело до порушення основоположних прав людини. Зокрема, слідчий суддя не надав оцінки тому, що у клопотанні слідчого на порушення вимог частини другої статті 234 КПК України не вказано власника житла, у якому було проведено обшук, та особу, у фактичному володінні якої перебуває таке житло, хоча під час обшуку було вилучено технічну документацію на таку нерухомість, яка в судовому засіданні не досліджувалася, в результаті чого на порушення імперативної норми пункту 5 частини другої статті 235 КПК України суддя ОСОБА_1 в ухвалі про надання дозволу на обшук житла також не вказав відомостей про власника та фактичного володільця житла.
32.        За висновком дисциплінарного органу, такі неправомірні дії судді призвели до порушення гарантій, наданих адвокату Законом № 5076-VI, оскільки, як зазначено у довідці виконкому Зазимської сільської ради, у вказаному домоволодінні з 2010 року проживає один із захисників підозрюваного - адвокат Корнюшкін М. В. , якому належить земельна ділянка, на якій побудовано будинок. Таким чином, під час входження до житла адвоката та вилучення належного йому майна - документів, які містили, зокрема, адвокатську таємницю, не було дотримано визначеної законом процедури обшуку житла адвоката та порушено гарантії адвокатської діяльності, встановлені статтею 23 Закону № 5076-VI. Указаному не було надано оцінки слідчим суддею ОСОБА_1 , якому було відомо про адвокатський статус підозрюваного ОСОБА_3 , що саме собою мало привернути увагу слідчого судді з огляду на встановлений законом особливий порядок обшуку такого житла.
33.        Крім того, слідчим суддею не було перевірено, як того вимагає частина третя статті 233 КПК України, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Зокрема, не надано оцінки тому факту, що підозрюваного ОСОБА_3 затримано раніше, ніж проведено обшук житла без судового дозволу. Отже, обґрунтування слідчим суддею ухвали про надання дозволу на такий обшук необхідністю врятування та вилучення майна, яке було здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не узгоджується з матеріалами кримінального провадження.
34.        У клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ОСОБА_1 також не зазначено, яке доказове значення для досудового розслідування мають виявлені під час обшуку речі, що згідно із частиною п`ятою статті 234 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обшук.
35.        За висновком Першої Дисциплінарної палати ВРП, обґрунтування ухвали про надання дозволу на обшук у порядку частини третьої статті 233 КПК України наявністю підстав, які не передбачені вказаною нормою та не підтверджуються матеріалами справи, не може вважатися ретельно вмотивованим та переконливим у розумінні пункту 1 статті 6 та пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), оскільки відповідно до усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) орган влади, незважаючи на те, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, що відображає принцип належного здійснення правосуддя; судові рішення повинні містити достатні мотиви, на яких вони ґрунтуються. Відсутність достатнього обґрунтування у рішеннях національних судів порушує право особи на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення у справах «Бочан проти України», «Суомінен проти Фінляндії»).
36.        Зважаючи на характер порушень, допущених суддею ОСОБА_1 , Перша Дисциплінарна палата ВРП дійшла висновку, що в його діях під час здійснення правосуддя у справі № 757/49266/16-к наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод у зв`язку з очевидною недбалістю, та застосувала до судді дисциплінарне стягнення у виді попередження.
37.        25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ВРП зі скаргою на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19.
38.        Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу матеріалу між членами ВРП від 25 березня 2019 року доповідачем за цією скаргою визначено члена ВРП ОСОБА_8
39.        За результатами перевірки відомостей, наведених у скарзі судді, член ВРП ОСОБА_8 дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП.
40.        Розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ВРП прийняла рішення від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19 про залишення без змін рішення її Першої Дисциплінарної палати від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19 «Про притягнення судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
41.        При ухваленні оскаржуваного рішення ВРП дійшла висновку, що встановлені її Першою Дисциплінарною палатою у діях судді ОСОБА_1 порушення очевидних і однозначних вимог закону та гарантованих прав особи, з огляду на значний досвід судді, можливість судді дослідити вилучені під час обшуку речі в порядку контролю за проведеною слідчою дією, наявні в матеріалах клопотання дані про статус адвоката ОСОБА_3 , дають обґрунтовані підстави для висновку про те, що їх допущено суддею ОСОБА_1 внаслідок грубої недбалості. При цьому, ураховуючи позитивну характеристику судді, високий показник його середньомісячного навантаження під час розгляду клопотання слідчого, грубу недбалість судді щодо допущення низки порушень при застосуванні однозначних і зрозумілих норм кримінального процесуального законодавства, що призвело до порушення основоположних прав людини, ВРП указала, що застосоване Дисциплінарною палатою дисциплінарне стягнення у вигляді попередження є таким, що відповідає принципу пропорційності.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків ВРП та аргументів скаржника
42.        Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, серед іншого, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
43.        З метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу ЄСПЛ у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Верховна Рада України прийняла Закон України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.
44.        Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
45.        Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.
46.        Главою 4 розділу II Закону № 1798-VIII визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.
47.        Так, частинами першою, сьомою та восьмою статті 49 цього Закону передбачено, що розгляд дисциплінарної справи відбувається у відкритому засіданні Дисциплінарної палати, в якому беруть участь суддя, скаржник, їх представники.
У засіданні Дисциплінарної палати заслуховуються доповідач, суддя, скаржник, їх представники, свідки та інші особи, які були викликані або запрошені взяти участь у засіданні.
Учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватися з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.
48.        Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
49.        Згідно із частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.
Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.
За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП має право:
1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;
2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;
3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;
4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;
5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.
50.        На підставі частини другої статті 52 Закону № 1798-VIII право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення.
51.        Частиною сьомою статті 266 КАС України визначено, що на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду.
52.        Наведені вище положення Закону № 1798-VIII та частини сьомої статті 266 КАС України узгоджуються з пунктом 77 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, в якому, серед іншого, зазначено, що організація дисциплінарного розгляду в кожній країні повинна бути такою, що дозволяє подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду.
53.        Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
54.        У пункті 123 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його практикою навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції» (див. пункт 29 рішення від 10 лютого 1983 року у справі «Альбер і Ле Конт проти Бельгії» та пункт 42 рішення від 14 листопада 2006 року у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства», заява № 60860/00). У межах скарги за статтею 6 Конвенції щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі чинники, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (див. пункти 44-47 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайян проти Сполученого Королівства» та пункт 43 згаданого рішення у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства»).
55.        Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
56.        Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
57.        Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
58.        Ураховуючи висновки ЄСПЛ та положення Конвенції, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне повно та всебічно перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам статті 52 Закону № 1798-VIII.
59.        Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
60.        Згідно з положеннями частин другої, п`ятої та шостої статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
Особа, питання щодо якої має розглядатися ВРП, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи в засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.
Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлене на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному вебсайті ВРП.
61.        Як убачається з матеріалів справи, на засіданні ВРП 28 листопада 2019 року були присутні 11 членів ВРП, з яких за результатами голосування 11 членів ВРП проголосували за прийняття оскаржуваного рішення. Із ксерокопії цього рішення вбачається, що воно підписане всіма її членами, які брали участь у його ухваленні.
62.        Отже, рішення прийнято повноважним складом ВРП, при цьому  ОСОБА_1 у своїй скарзі цей факт під сумнів не ставить.
63.        Про засідання ВРП 28 листопада 2019 року  ОСОБА_1 належним чином повідомлений.Зазначену інформацію також оприлюднено на офіційному вебсайті ВРП.
64.        28 листопада 2019 року в засіданні ВРП з розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19 був присутній представник судді ОСОБА_1 - адвокат Ніколенко А. В . При цьому представнику скаржника на засіданні ВРП було надано можливість підтримати наведені у скарзі доводи, надавши відповідні пояснення, чим забезпечено право скаржника на участь у прийнятті рішення.
65.        Вказані обставини підтверджуються витягом з протоколу № 87 засідання ВРП від 28 листопада 2019 року.
66.        Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.
67.        Оцінюючи рішення ВРП від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19 щодо наявності у ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що основним критерієм правомірності оскаржуваного рішення є встановлення дисциплінарним органом обставин, що свідчать про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку.
68.        Так, матеріалами справи установлено, що відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді Печерського районного суду міста Києва 07 жовтня 2016 року до провадження слідчого судді ОСОБА_1. надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідувань особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України Пилипчука А. Ю. про проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення копії витягу з ЄРДР № 42014100000001671 із зазначенням підозрюваного ОСОБА_3 ; мобільного телефону марки «NOKIA» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , із sim-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар»; копії повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 листопада 2015 року; копії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року; витягу з рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 11 серпня 1986 року № 457 про прийняття до експлуатації будинків; копії характеристики будинку; зошита із чорновими записами; банківської картки Приватбанку VISA GOLD; записника зеленого кольору з надписом «Кабінет Міністрів України»; двох sim-карток оператора мобільного зв`язку «Лайф»; папки з документами, що містить технічну документацію на земельну ділянку; папки з документами, що містить довіреності; ноутбуків марки «SAMSUNG», модель NPxR40, «МасВоок PRO», модель А1425, та марки «Acer», серійний номер NXMFVEU00434502DA43400.
69.        Указане клопотання мотивоване проведенням Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42014100000001671 від 16 грудня 2014 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 190 та частиною четвертою статті 358 КК України, під час якого встановлено, що ОСОБА_5 дійшов злочинної змови з ОСОБА_6 про вчинення в його інтересах протиправного набуття права власності на земельну ділянку в АДРЕСА_2 площею 0,0458 га шляхом обману територіальної громади міста Києва, в інтересах та від імені якої діє Київська міська рада.
70.        Відповідно до клопотання слідчого у зв`язку з невстановленням місця перебування ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 21 червня 2016 року було направлено йому поштою в порядку, передбаченому для вручення повідомлень. 29 червня 2016 року ОСОБА_3 оголошено в розшук. Під час розслідування було отримано інформацію, що ОСОБА_3 може переховуватись за адресою: АДРЕСА_1 .
06 жовтня 2016 року о 14:30 поблизу станції метро «Олімпійська» у м. Києві ОСОБА_3 було затримано (копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, додано до клопотання).
Того самого дня з 16:40 до 18:08 старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Гуджалом А. А. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 «у зв`язку із безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні злочину» (копію протоколу обшуку додано до клопотання).
За результатами обшуку виявлено та вилучено: копію витягу з ЄРДР № 42014100000001671 із зазначенням підозрюваного ОСОБА_3 ; мобільний телефон марки «NOKIA» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , із sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар»; копію повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 листопада 2015 року; копію ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року; витяг із рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 11 серпня 1986 року № 457 про прийняття до експлуатації будинків; копію характеристики будинку; зошит із чорновими записами; банківську картку Приватбанку VISA GOLD; записник зеленого кольору з надписом «Кабінет Міністрів України»; дві sim-картки оператора мобільного зв`язку «Лайф»; папки з документами, що містить технічну документацію на земельну ділянку; папки з документами, що містить довіреності; ноутбуки марки «SAMSUNG», модель NPxR40, «МасВоок PRO», модель А1425, та марки «Acer», серійний номер NXMFVEU00434502DA43400.
71.        Обґрунтовуючи проникнення до житла особи без ухвали слідчого судді, слідчий у клопотанні про надання дозволу на обшук указав, що «зволікання з обшуком могло призвести до негативних наслідків для кримінального правопорушення, а саме: зникнення або знищення підозрюваним ОСОБА_3 речей та документів, які містять на собі сліди злочину та в подальшому можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Тобто невідкладний обшук будинку, в якому переховувався ОСОБА_3 , здійснений для вилучення речей та документів, які підозрюваний міг використати у своїх злочинних діяннях, які в подальшому підлягають дослідженню та оцінці з метою підтвердження чи спростування обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення та можуть мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження № 42014100000001671. 
72.        До клопотання слідчого було додано, зокрема, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стосовно власників земельних ділянок та житлових будинків АДРЕСА_1 . Проте в цій довідці немає відомостей щодо земельної ділянки або житлового будинку АДРЕСА_1 , з метою отримання дозволу на обшук якого слідчий звернувся до Печерського районного суду міста Києва.
73.        Ухвалою судді ОСОБА_1. від 07 жовтня 2016 року зазначене клопотання слідчого задоволено - надано дозвіл у порядку частини третьої статті 233 КПК України на проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення: копії витягу з ЄРДР № 42014100000001671 із зазначенням підозрюваного ОСОБА_3 ; мобільного телефону марки «NOKIA» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , із sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар»; копії повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 21 червня 2016 року; копії протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 листопада 2015 року; копії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року; витягу з рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів від 11 серпня 1986 року № 457 про прийняття до експлуатації будинків; копії характеристики будинку; зошита із чорновими записами; банківської картки Приватбанку VISA GOLD; записника зеленого кольору з надписом «Кабінет Міністрів України»; двох sim-карток оператора мобільного зв`язку «Лайф»; папки з документами, що містить технічну документацію на земельну ділянку; папки з документами, що містить довіреності; ноутбуків марки «SAMSUNG», модель NPxR40, «МасВоок PRO», модель А1425, та марки «Acer», серійний номер NXMFVEU00434502DA43400.
74.        Відповідно до статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, установлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.
75.        Згідно з пунктом 6 частини першої статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться недоторканність житла чи іншого володіння особи.
76.        Статтею 13 КПК України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
77.        Частиною першою статті 233 КПК України визначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
78.        На підставі частини третьої цієї статті (тут і далі - у редакції, чинній на час постановлення суддею ОСОБА_1. ухвали від 07 жовтня 2016 року про задоволення клопотання слідчого) слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
79.        Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 234 КПК України у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинне містити відомості про особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться.
80.        Згідно з пунктом 5 частини другої статті 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться.
81.        Пунктами 2 та 4 частини п`ятої статті 234 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування та знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.
82.        Таким чином, слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. При цьому слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, яке, зокрема, повинне містити відомості про особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться. Суддя ж розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, приймаючи відповідне рішення, яке в разі задоволення вказаного клопотання та надання дозволу на обшук житла чи іншого володіння особи повинно містити відомості про особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться.
83.        Перша Дисциплінарна палата ВРП установила, що в додатках до клопотання про проведення обшуку немає відомостей щодо земельної ділянки або житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою отримання дозволу на обшук яких слідчий звернувся до Печерського районного суду міста Києва. До того ж у клопотанні слідчого взагалі не вказано власника житла, у якому проведено обшук, та особу, у фактичному володінні якої перебуває таке житло, а також не зазначено, яке доказове значення для досудового розслідування мають виявлені під час обшуку речі.
84.        Разом із цим слідчий суддя ОСОБА_1 ухвалою від 07 жовтня 2016 року задовольнив клопотання слідчого та надав дозвіл на проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому суддя не вказав в ухвалі відомості про власника та фактичного володільця житла та не зазначив про те, яке доказове значення для досудового розслідування мають виявлені під час обшуку речі.
85.        Оцінюючи дії ОСОБА_1 як слідчого судді під час розгляду та вирішення ним указаного клопотання слідчого, ВРП та її дисциплінарний орган правильно вказали, що суддя не надав оцінки тому, що в клопотанні слідчого на порушення вимог пункту 6 частини третьої статті 234 КПК України не вказано власника житла, у якому проведено обшук, та особу, у фактичному володінні якої перебуває таке житло, хоча під час обшуку було вилучено технічну документацію на таку нерухомість. У зв`язку з недослідженням указаної документації в судовому засіданні, на порушення імперативної норми пункту 5 частини другої статті 235 КПК України, суддя в ухвалі про надання дозволу на обшук житла не вказав відомості про власника та фактичного володільця цього житла.
86.        Крім того, Перша Дисциплінарна палата ВРП також установила, що згідно з довідкою Виконавчого комітету Зазимської сільської ради у вказаному домоволодінні з 2010 року проживає один із захисників підозрюваного - адвокат Корнюшкін М. В. , якому належить земельна ділянка, на якій побудовано будинок. 
87.        Відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону № 5076-VI проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.
88.        Частиною другою вказаної статті Закону, зокрема, визначено, що під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії. 
89.        Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 23 Закону № 5076-VI неявка представника ради адвокатів регіону за умови завчасного повідомлення ради адвокатів регіону не перешкоджає проведенню відповідної процесуальної дії.
90.        Отже, проведення стосовно адвоката оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій, що можуть проводитися виключно з дозволу суду, здійснюється на підставі судового рішення, ухваленого за клопотанням, зокрема прокурора області або міста Києва. До того ж під час проведення такого обшуку має бути присутній представник ради адвокатів регіону, про що службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії.
91.        ВРП та її Перша Дисциплінарна палата установили, що обшук в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проведено за відсутності адвоката Корнюшкіна М. В. , який проживає в указаному будинку, а також за відсутності представника ради адвокатів регіону. Крім того, клопотання про проведення обшуку в будинку складено та подано до суду слідчим за погодженням із процесуальним прокурором - прокурором відділу Генеральної прокуратури Миропольцем Д. О. , що не узгоджується із законодавчими приписами частини першої статті 23 Закону № 5076-VI щодо необхідності звернення до суду з відповідним клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора області або міста Києва.
92.        Таким чином, ВРП та її дисциплінарний орган правильно зазначили, що при входженні до житла адвоката та під час вилучення належного йому майна - документів, які містили, зокрема, адвокатську таємницю, не було дотримано визначеної законом процедури обшуку житла адвоката та порушено гарантії адвокатської діяльності, встановлені статтею 23 Закону № 5076-VI, чому не надано оцінки слідчим суддею ОСОБА_1 , якому було відомо про адвокатський статус підозрюваного ОСОБА_3 , оскільки такі відомості містяться в повідомленні про підозру ОСОБА_3 , що саме по собі мало привернути увагу слідчого судді з огляду на встановлений законом особливий порядок обшуку такого житла.
93.        ВРП та її Перша Дисциплінарна палата також обґрунтовано вказали, що суддя ОСОБА_1 не надав оцінки тому факту, що підозрюваного ОСОБА_3 було затримано раніше, ніж проведено обшук житла без судового дозволу, а відтак обґрунтування слідчим суддею ухвали про надання дозволу на такий обшук необхідністю врятування та вилучення майна, яке було здобуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не узгоджується з матеріалами кримінального провадження. При цьому в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді не зазначено, яке доказове значення для досудового розслідування мають виявлені під час обшуку речі, що згідно із частиною п`ятою статті 234 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обшук.
94.        На підставі викладеного ВРП та її Перша Дисциплінарна палата дійшли обґрунтованого висновку про те, що порушення очевидних і однозначних вимог закону та гарантованих прав особи допущені суддею ОСОБА_1 внаслідок грубої недбалості, з огляду на значний досвід судді, можливість судді дослідити вилучені під час обшуку речі в порядку контролю за проведеною слідчою дією, наявні в матеріалах клопотання дані про статус адвоката ОСОБА_3 .
95.        Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , ВРП в оскаржуваному рішенні правильно вказала про те, що саме внаслідок недотримання очевидних вимог кримінального процесуального законодавства суддя ОСОБА_1 порушив гарантії, надані адвокату Законом № 5076-VI, та конституційне право особи на недоторканність житла.
96.        Відповідно до Висновку № 11 (2008) КРЄС щодо якості судових рішень (пункти 34, 35) судові рішення повинні бути обґрунтованими. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, а насамперед є гарантією проти свавілля. Суддя зобов`язаний вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правомірність.
97.        Пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII зобов`язує суддю справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
98.        З огляду на встановлені за результатами розгляду дисциплінарної справи порушення суддею ОСОБА_1 права особи на недоторканість житла, ВРП дійшла обґрунтованого висновку про наявність у діях цього судді грубої недбалості.
99.        Відповідно до пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час прийняття суддею ОСОБА_1 ухвали від 07 жовтня 2016 року) суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав умисного або у зв`язку з очевидною недбалістю допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
100.    Указані норми кореспондуються з редакцією пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII станом на час розгляду ВРП та її дисциплінарним органом дисциплінарної справи судді ОСОБА_1., згідно з яким суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав умисного або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
101.    Частиною другою статті 109 Закону № 1402-VIII та частиною п`ятою статті 50 Закону № 1798-VIII передбачено, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.
102.    Зважаючи на характер допущених суддею ОСОБА_1 порушень, які є очевидними, грубими, а також на наслідки, які настали за результатами вчинених дій, урахувавши позитивну характеристику судді та високі показники його середньомісячного навантаження під час розгляду клопотання слідчого, Перша Дисциплінарна палата та ВРП вмотивовано дійшли висновку, що застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді попередження є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку.
103.    Інші доводи та міркування, викладені в скарзі  ОСОБА_1 , не спростовують правильність висновків ВРП, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення цього органу.
104.    За таких обставин застосування ВРП та її дисциплінарним органом до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження не може бути визнано необґрунтованим. 
Оцінка висновків ВРП та висновки Великої Палати Верховного Суду
105.    На підставі частини восьмої статті 266 КАС України Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.
106.    Оскільки ВРП,приймаючи оскаржуване рішення, діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, пропорційно, з урахуванням права судді на участь у процесі прийняття рішення, а також своєчасно, тобто протягом розумного строку, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про скасування рішення ВРП від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-18 «Про притягнення судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
107.    При цьому дії та рішення ВРП та її дисциплінарного органу не характеризувалися недоліками, які б могли поставити під сумнів принципи незалежності та неупередженості, як це було встановлено ЄСПЛ у рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» (пункти 109-131) і «Куликов та інші проти України» (пункти 135-137), а подальший перегляд справи Великою Палатою Верхового Суду з урахуванням усіх ключових аргументів скаржника та його представників гарантує відсутність впливу будь-яких недоліків на результат дисциплінарного провадження.
Керуючись статтями 266, 344, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 22 лютого 2019 року № 537/1дп/15-19, залишити без задоволення.
2. Рішення Вищої ради правосуддя від 28 листопада 2019 року № 3243/0/15-19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                         В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                                 О. С. Золотніков
Судді:                                      Н. О. Антонюк                                                       О. Р. Кібенко
                                                  Т. О. Анцупова                                                       Л. М. Лобойко
                                                  В. В. Британчук                                                          В. В. Пророк
                                                  Ю. Л. Власов                                                               О. М. Ситнік
                                                  М. І. Гриців                                                             О. С. Ткачук
                                                  Д. А. Гудима                                                               В. Ю. Уркевич
                                                 Ж. М. Єленіна                                                         О. Г. Яновська