Дата документу 04.11.2020 Справа № 336/1201/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
     Єдиний унікальний №336/1201/20              Головуючий у 1 інстанції Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/3021/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
04 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на додаткове рішення  Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
У червні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 954,16 грн., з яких 6 000,00 грн. - за написання відзиву та контррозрахунок, 9 954,16 грн. – гонорар за ведення справи у суді.
10 серпня 2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено додаткове рішення.
Судові витрати зі сплати судового збору залишено за АТ КБ «Приватбанк».
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 954,16 грн.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додатково рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1-3 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що разом з відзивом на позовну заяву, поданим 30.03.2020, адвокат Працевитий Г.О. зробив заяву про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Попередня сума витрат на правову допомогу, визначена у відзиві, у зв`язку із розглядом вказаної справи становить 18 000,00 гривень, а саме: 6 000,00 гривень – за складання відзиву на позовну заяву, 2 000 гривень – за участь адвоката в судовому засіданні, 10 000,00 гривень – гонорар адвоката за ведення справи.
На підтвердження повноважень адвоката на ведення справи в інтересах ОСОБА_1 у матеріалах справи міститься копія ордеру від 26.03.2020 на надання правничої (правової) допомоги.
Встановлено, що 16.03.2020 між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Юрконсалт» Г.Працевитого» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги. Згідно з п. 3.1-3.4, 3.6 розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною. Відповідно до п.2.1 додаткового договору №1 від 16.03.2020, укладеного до договору, вказаного вище, копія якого наявна у справі, вартість 1 години роботи адвоката становить 2 000,00 гривень. За написання відзиву протягом 3 годин часу, вартість послуги дорівнює 6 000,00 гривень. Згідно з п.3.1 додаткового договору, гонорар адвоката за ведення справи у суді становить 15% від суми заборгованості, що пред`являється позичальнику. Згідно з п. 4.2, 4.3 договору, оплата за послуги, визначені п. 2.1 цього договору, сплачується за фактом надання таких послуг, але не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили рішення суду по справі, а гонорар адвокату, у випадку, якщо він передбачений п.3.1 цього договору, - протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішення суду по справі.
Згідно з актом №1 від 01.06.2020 надання послуг, сторонами договору визначено найменування та обсяг наданих послуг: за написання відзиву в поданій справі – 6 000,00 гривень (витрачено 3 години), гонорар за ведення справи – (15% від 66 361,10 гривень) – 9 954,16 грн.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
З вищевикладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлена іншою стороною клопотання про їх не співмірність.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Задовольняючи заяву про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою, у зв`язку із чим задовольняє заяву в повному обсязі.
Проте, колегія суддів в повній мірі не погоджується з висновком суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заяваN19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Справа про стягнення заборгованості не є складною, відноситься за ціною позову до категорії малозначних, і доводи про безпідставність вимог позивача обґрунтовані відповідачем, виходячи з відзиву на позовну заяву лише висновками, наведеними у загальновідомій постанові Великої Палати Верховного суду, і практику за категорію таких справ слід вважати усталеною. Саме такі висновки покладені в основу рішення суду.
Разом із тим, в акті №1 від 01.06.2020 про надання послуг, сторонами договору визначено найменування та обсяг наданих послуг: за написання відзиву в поданій справі – 6 000,00 гривень (витрачено 3 години), гонорар за ведення справи – (15% від 66 361,10 гривень) – 9 954,16 грн., що з огляду на вищезгадані доводи не відповідає критеріям реальності.
Розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
Що стосується п.3 Додаткового договору № 1 від 16.03.2020 року до договору про надання правової допомоги від 16.03.2020 року, то його положення ставлять можливість отримання адвокатом виплат від відповідача у залежність від виникнення декількох обставин, які можуть виникнути у майбутньому (як зазначено в договорі «гонорар»), а відтак, ці потенційні виплати не можна розцінювати як витрати на правничу допомогу у розумінні приписів ч.2ст.137 ЦПК України.
Крім того, суд вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним розміру витрат на оплату послуг адвоката, визначеного умовами договору та актом наданих послуг, з огляду на таке.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 66361,10 грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15954,16 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги, що розмір наданої правової допомоги є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, разом із тим, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, тому суд вважає обґрунтованими вимоги щодо відшкодування за рахунок АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача понесених у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу за договором від 16.03.2020 року в розмірі 4000,00 грн.
Апеляційний суд з урахуванням наведених норм права, обґрунтованості витрат, а також критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, заперечення представника позивача та вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу при розгляді справи апеляційним судом підлягають відшкодуванню частково у розмірі 4000 грн.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що додаткове рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення витрат на правову допомогу до 4000 грн.
Керуючись ст.ст.374,376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2020 року у цій справі змінити в частині розміру витрат на правову допомогу.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: