ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 р.	Справа № 641/5465/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Рубан Едуард Вікторович на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.09.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Боговський Д.Є., пров. Брянський, 5, м. Харків, Харківська, 61068) по справі № 641/5465/20
за позовом         ОСОБА_1  
до    Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рубана Едуарда Вікторовича      
про оскарження дій суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до місцевого загального суду як адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАК № 2406554 від 18.04.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від  25.09.2020 року Позовні вимоги ОСОБА_1  задоволено. Скасовано постанову серії ЕАК № 2406554 від 18.04.2020 про накладення на ОСОБА_1  адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі закрито.
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що станом на мент винесення спірної постанови позивач мав  діючий статус особи, яка позбавлена права керування транспортними засобами. На підтвердження зазначеного додає до апеляці1йної скарги витяг з бази даних НАЇС Єдиного державного реєстру МВС. Таким чиним, вважає що під час розгляду справи він належно оцінив наявні докази та дійшов до вірного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 18.04.2020 інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Рубаном Е.В. було складено постанову серії ЕАК № 2406554 про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення, в якій зазначено, що 18.04.2020 об 11-23 годині в районі будинку № 26 по вул. Гожулівській в м. Полтаві водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу, будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП України, у зв`язку із чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Також 18.04.2020 інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Рубаном Е.В. було вилучено у водія ОСОБА_1 посвідчення водії серії НОМЕР_1 , про що складено відповідний Акт вилучення посвідчення водія, з якого вбачається, що посвідчення водія вилучається у зв`язку із виконанням постанови № 3313694 від 25.02.2010, Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.
Не погодившись з зазначеною постановою відповідача про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та  не доведеності відповідачем правомірності прийнятої ним постанови.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).
Згідно п.п 2.1. А ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.1,4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.
Положеннями п. 5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 17.12.2008 (далі по тексту - Порядок № 1086) установлено, що до винесення судом постанови у справі про  адміністративне правопорушення  та  набрання  нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.
Згідно з п.6 Порядку № 1086 тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві:
за заявою  водія  у  разі,  коли суд не прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення;
після виконання водієм  постанови суду про накладення адміністративного стягнення або подання до територіального органу Національної поліції копії постанови суду про закриття справи (крім випадків, коли справу про адміністративне правопорушення за тим самим фактом закрито  у  зв`язку з передачею матеріалів прокурору або органу досудового розслідування);
у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом (крім осіб, які отримали посвідчення водія вперше) після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку   позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та  успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної  категорії.  
Наведені положення Порядку № 1086 узгоджуються з приписами ч.2 ст.321 КУпАП, згідно з якими після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи.
За приписами п. 11 Порядку № 1086 вилучене посвідчення водія передається для зберігання до відповідного  територіального  органу  МВС  в  установленому  МВС порядку.
Відповідно до п. 8, 9 Розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі по тексту - Інструкція № 1395), посвідчення водія вилучається до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Вилучене посвідчення водія протягом трьох днів з дати надходження постанови суду, згідно з якою особу позбавлено права керування транспортним засобом, передається до територіального органу з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання особи з копією такої постанови.
Статтею 321 цієї глави унормовано обчислення строків позбавлення спеціального права, та встановлено, що судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.
Після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що строк позбавлення спеціального права розпочинає свій перебіг з дня вилучення відповідного документа лише щодо двох категорій осіб - судноводіїв та осіб, які порушили правила полювання. На осіб, яких позбавлено права керування транспортними засобами, це правило не поширюється, а отже, позивач вважається позбавленим спеціального права з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 130 цього Кодексу розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Як встановлено із матеріалів справи, позивача постановою Орджонікідзевським районним судом м. Харкова  від 25.02.2010 було позбавлено  права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Зазначене судове рішення набрало законної сили 09.03.2010.
Отже, визначений судовим рішенням строк адміністративного стягнення сплинув в жовтні 2010 року і з цього часу його право на керування транспортними засобами поновлено.
Наданий до апеляційної скарги витяг з бази даних НАЇС Єдиного державного реєстру МВС не є належним доказом на підтвердження позбавлення позивача правом керування ТЗ станом на час прийняття спірної постанови 18.04.2020, оскільки не містить відомостей щодо дати вилучення посвідчення та його повернення позивачеві. Зокрема, у графі стосовно дати постанови або дати початку позбавлення зазначено 25.02.2010. Крім того, зазначені відомості були внесені до бази 27.11.2015, тобто через п`ять років після закінчення виконання зазначеного судового рішення. 
Доказів про ухилення позивача від здачі посвідчення водія матеріали справи не містять.
З огляду на зазначене, оскільки судове рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 6 місяців було ухвалено Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 25.02.2010, набрало законної сили 09.03.2010, а тому визначений судовим рішенням строк адміністративного стягнення сплинув в жовтні 2010 року і з цього часу право позивача на керування транспортними засобами поновлено, жодних інших доказів щодо обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами станом на 18.04.2020 до суду не надано, колегія суддів приходить до висновку про протиправність спірної постанови. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ст. ст. 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Рубана Едуарда Вікторовича  залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.09.2020 року по справі № 641/5465/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Я.В. П`янова    О.В. Присяжнюк