Ухвала
17 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 428/1148/19
провадження № 51 - 5057 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від                          14 липня 2020 року,  
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК ) та надано десятиденний строк для усунення недоліків.Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі,  яка її подала.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування оскаржуваних судових рішень касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК, відповідно до якої при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, захисник ОСОБА_4 порушує питання про скасування вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 лютого 2020 року та ухвали Луганського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте в обґрунтування своїх доводів стосовно незаконності оскаржуваних судових рішень та всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року захисник знову посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені на підставі досліджених судом доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно                            до ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої                            та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, тому відсутність у касаційній скарзі обґрунтування з підстав передбачених у ст. 438 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, у ст. 284 КПК визначено виключний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Проте, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень із закриттям кримінального провадження захисник в той же час не наводить конкретних підстав для закриття провадження, відповідно до вимог закону.
Таким чином, зважаючи на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого                     ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від                         20 лютого 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 14 липня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6                                           ОСОБА_2                                                ОСОБА_3