Постанова
Іменем України 
17 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 265/3948/17
провадження № 51-1228 км 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
засудженого                                                           ОСОБА_6 ,
захисника                                                               ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк перебування його під вартою з 09 березня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 28 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року на підставах, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернуто апелянту.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року на підставах, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернуто особі, яка її подала.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року в задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року відмовлено, а апеляційні скарги повернуто апелянтам.
11 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_6 подав до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 24 квітня 2020 року заяву засудженого про перегляд вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 24 квітня 2020 року – без зміни.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У своїй касаційній скарзі ОСОБА_6 просить перевірити ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку.
На обґрунтування своїх вимог наголошує, що місцевий суд, порушуючи вимоги процесуального закону, безпідставно не врахувавдоказів, які могли істотно вплинути на його висновки. Зокрема, судом було залишено поза увагою подані стороною захисту клопотання про допит свідків, проведення експертизи з метою встановлення факту підроблення розписки про отримання копії вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя та допиту секретаря судового засідання місцевого суду, який видавав копію зазначеного судового рішення.
Разом з тим засуджений вказує, що судами попередніх інстанцій не було прийнято до уваги надані ним медичні довідки, які свідчать про заподіяння йому тілесних ушкоджень потерпілим.
Крім того, у своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вказує, що місцевий суд, відкладаючи судове засідання від 13 січня 2020 року у зв`язку з неявкою прокурора, не постановив відповідної ухвали, що, на переконання засудженого, є неприпустимим.
Також засуджений зазначає, що Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя, залишаючи без задоволення його заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, залишив поза увагою той факт, що вказана у вироку суду судово-психіатрична експертиза щодо засудженого проводилась за його відсутності.
Одночасно засуджений стверджує, що аркуші кримінального провадження містять подвійну нумерацію, що, на його переконання, свідчить про підробку документів, наявних в матеріалах справи.
Разом з тим засуджений посилається на те, що розгляд його заяви про відвід судді ОСОБА_10 було здійснено з порушенням вимог КПК.
Крім того, у своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 звертає увагу на те, що місцевий суд у вироку посилається на аркуші справи, але на них немає тих даних, на які вказує суд.
Також засуджений стверджує, що апеляційний суд, залишаючи ухвалу місцевого суду без зміни, а апеляційні скарги сторони захисту – без задоволення, належним чином вказані порушення не перевірив, не надав їм належної оцінки та, як наслідок, ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. 
При цьому засуджений вказує, що апеляційний суд безпідставно взяв до уваги та долучив до матеріалів провадження заперечення прокурора на апеляційні скарги сторони захисту, оскільки ці заперечення було надано суду під час апеляційного розгляду, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження.
Позиції інших учасників судового провадження
На зазначену касаційну скаргу прокурор ОСОБА_11 подала заперечення, в яких просить ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 – без задоволення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану касаційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення касаційної скарги засудженого, просила залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду – без зміни.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 438 КПКУкраїни підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 КПК України.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року, ставить питання про її скасування.
Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентовано главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
Відповідно до положень ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Крім того, згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Так, засуджений ОСОБА_6 , вказуючи на наявність нововиявлених обставин, подав до місцевого суду заяву, у якій ставив питання про перегляд у порядку глави 34 КПК України вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року.
При цьому засуджений у своїй заяві як на нововиявлені обставини посилався на штучне створення та підробку доказів, стверджуючи, що вироку місцевого суду від 31 липня 2017 року йому вручено не було, а наявна в матеріалах кримінального провадження розписка про отримання ним копії судового рішення підроблена. Одночасно ОСОБА_6 звертав увагу суду на неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, який проводив судово-медичну експертизу від 09 березня 2017 року № 243, а також невстановлення факту заподіяння йому тілесних ушкоджень потерпілим.
Крім того, засуджений вказував на неправильну кваліфікацію його дій, стверджуючи, що він не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_12 , а його дії носили характер необхідної оборони з перевищенням її меж. При цьому, на переконання ОСОБА_6 , зазначена обставина не була взята місцевим судом до уваги.
Тлумачення термінів «нововиявлені обставини», «обставини», що вживаються у ст. 459 КПК України, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК України, насамперед ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. 
Таким чином, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 
1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 
2) вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 
3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході перевірки обставин, на які у своїй заяві вказував засуджений, місцевий суд, дотримуючись вимог статей 459, 466, 467 КПК України, ретельно перевірив усі доводи заяви, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, не визнав їх нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України та з наведенням докладних мотивів дійшов висновку, що зазначені в заяві обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.
Крім того, здійснюючи в порядку апеляційної процедури перевірку доводів апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу місцевого суду, апеляційний суд, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, надав їм відповідну оцінку та вмотивував прийняте рішення.
Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що посилання, зазначені в заяві засудженого, в силу положень, визначених у главі 34 КПК України, не є нововиявленими обставинами та не вказують про необхідність перегляду судового рішення. При цьому колегія суддів, перевіривши касаційну скаргу, встановила, що доводи засудженого жодним чином не свідчать на наявність обставин, встановлених ч. 2 ст. 459 КПК України.
Доводи ОСОБА_6 про те, що місцевий суд, відкладаючи судове засідання 13 січня 2020 року, не постановив відповідної ухвали, на переконання Суду, є надуманими, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд, з метою повторного виклику прокурора та захисника, постановив ухвалу із занесенням до журналу судового засідання, якою відклав судовий розгляд на іншу дату (т. 2, арк. провадж. 90).
Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про те, що місцевий суд, залишаючи без задоволення заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, залишив поза увагою той факт, що вказана судово-психіатрична експертиза від 19 квітня 2017 року № 436 проводилась за його відсутності, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 4 ст. 466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими або виключними обставинами, якщо вони не оспорюються.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_6 у своїй заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не зазначав, що вказана судово-психіатрична експертиза була проведена з порушеннями та не піднімав питання щодо необхідності її дослідження, а тому місцевий суд не був зобов`язаний перевіряти зазначений доказ та встановлювати наявність порушень, на які посилається засуджений.
Доводи, зазначені в касаційній скарзі засудженого про неврахування судами попередніх інстанцій наданих ОСОБА_6 довідок про наявність у нього тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілим, на переконання Суду, є надуманими та безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження вказані довідки були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій. При цьому, дослідивши надані докази, суди дійшли висновку, що самі по собі копії довідок швидкої медичної допомоги, надані стороною захисту, щодо наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не є доказом в розумінні положень статей 84-86 КПК України, та не є нововиявленими обставинами, які не були відомі суду на час ухвалення вироку або іншим учасникам кримінального провадження. З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Посилання у касаційній скарзі засудженого на подвійну нумерацію аркушів кримінального провадження, як на обставину, яка свідчить про фальсифікацію матеріалів провадження, на переконання суду, є надуманими, оскільки такі посилання з огляду на вимоги ст. 412 КПК України жодним чином не вказують на наявність істотних порушень норм процесуального закону, якіперешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення. 
Крім того, в силу ст. 459 КПК України факт вини у вчиненні злочину суддею або зловживання  прокурором, слідчим, слідчим суддею чи судом під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення, має бути встановлений  вироком суду, що набрав законної сили. А ураховуючи те, що відповідний вирок в матеріалах провадження відсутній, то підстав для задоволення касаційної скарги засудженого в частині посилань на фальсифікацію матеріалів провадження, колегія суддів не убачає.
Що стосується доводів засудженого про невідповідність зазначених у вироку місцевого суду посилань на аркуші провадження даним, на які вказує суд у своєму рішенні, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 подав до місцевого суду заяву, у якій ставив питання про перегляд вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 31 липня 2017 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 24 квітня 2020 року заяву засудженого про перегляд вищевказаного вироку за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 24 квітня 2020 року – без зміни.
Ураховуючи те, що предметом касаційного розгляду в даному конкретному випадку є ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, а також ухвала апеляційного суду, постановлена за результатами розгляду в апеляційному порядку рішення місцевого суду, то питання наявності порушень саме у вироку не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції в рамках даного касаційного провадження. 
Посилання засудженого на порушення місцевим судом норм КПК під час розгляду його заяви про відвід, на переконання Суду, є безпідставними та необґрунтованими. Так, в ході касаційного розгляду колегією суддів встановлено, що розгляд заяви засудженого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_10 було здійснено з дотриманням вимог статей 75, 76, 80–82 КПК України. За результатами розгляду постановлено мотивовану ухвалу, якою відмовлено в задоволенні відводу судді у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених процесуальним законом. При цьому будь-яких порушень, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість вказаної ухвали, під час касаційного розгляду встановлено не було.
Доводи засудженого про безпідставність прийняття апеляційним судом до матеріалів кримінального провадження заперечень прокурора на апеляційні скарги сторони захисту колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.
Так, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_6 стверджує, що прокурор подав заперечення вже після закінчення строків на апеляційне оскарження, а тому суд не мав права брати їх до уваги та долучати до матеріалів кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 402 КПК України встановлено, що особи, зазначені у ст. 393 цього Кодексу, мають право подати до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції в письмовій формі протягом встановленого судом апеляційної інстанції строку.
Системне тлумачення даної норми свідчить про те, що строки подання заперечень на апеляційну скаргу встановлюються судом та жодним чином не залежать від визначених процесуальним законом строків апеляційного оскарження, а тому доводи засудженого в цій частині є надуманими та такими, що не відповідають вимогам закону.
На думку колегії суддів, переглядаючи ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 доводам та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. При цьому порушень процесуального порядку дослідження та оцінки наведених судом в ухвалі доказів апеляційний суд не встановив.
Ураховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено,колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду – без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького апеляційного суду від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                         ОСОБА_3