ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13444/17                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                               Аліменка В.О., 
суддів                                                   Кучми А.Ю., Безименної Н.В.
за участю секретаря                               Юрковець А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України, ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И Л А
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Сумської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Продана М.В. від 06.09.2017 № 168-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";
визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Продана М.В. від 08.09.2017 № 171-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності";
поновити позивача на посаді начальника Митниці та стягнути з Митниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.10.2017 по день винесення рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні позивача відповідачем порушено вимоги законодавства, а рішення прийняті необґрунтовано, у зв`язку з чим останні є протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року позов задоволено частково.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачем  та відповідачем подано апеляційні скаргі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає  залишенню без задоволення, а апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 06.09.2017 в.о. голови ДФС України Проданом М.В. прийнято наказ № 168-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким, на підставі ст.ст. 65, 66 та 77 Закону України "Про державну службу", оголошено догану начальнику Митниці ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків у частині контролю за роботою підпорядкованого підрозділу з врахуванням фактів виявлених порушень у період січня-лютого 2017 року, що призвело до недотримання вимог ст. 267, п. 5 ч. 8 ст. 257, п.п. 2, 3 ст. 69, ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 № 689, тощо.
08.09.2017 в.о. голови ДФС України Проданом М.В. прийнято наказ № 171-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 65, ст.ст. 64-69, 77 Закону України "Про державну службу", звільнено начальника Митниці ОСОБА_1 за порушення Присяги державного службовця, що призвело до недотримання вимог Закону України "Про державну службу", Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого наказом Митниці від 16.05.2016 № 115, Порядку організації роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС України від 12.10.2015 № 778, Регламенту Митниці, затвердженого наказом Митниці від 30.12.2014 № 55 (зі змінами), Положення про здійснення системного автоматизованого контролю за виконанням контрольних доручень у Митниці, затвердженого наказом Митниці від 27.05.2015 № 155, тощо.
Позивач, не погоджуючись з спірними наказами, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження ДФС України від 23.02.2017 № 29-р (зі змінами) у період з 23.02.2017 по 13.03.2017 робочою групою працівників ДФС України та її територіальних органів проведено тематичну невиїзну (дистанційну) перевірку дотримання вимог нормативно-правових актів з питань державної митної справи та службових обов`язків посадовими особами митниць ДФС України, зокрема, Сумської митниці Державної фіскальної служби України, під час митного оформлення митних декларацій у частині контролю правильності класифікації товарів з УКТ ЗЕД та визначення митної вартості товарів, які декларувалися відповідно до умов, встановлених ст. 267 Митного кодексу України за період 2016-2017 роки (станом на 23.02.2017), про що складено акт від 13.03.2017 № 559/99-99-19-02-01-18 (т. 3 а.с. 16-58).
Як вбачається з акту перевірки від 13.03.2017 № 559/99-99-19-02-01-18 перевіркою, зокрема, встановлено, що митні формальності щодо проведення митного огляду, контролю правильності класифікації, визначення митної вартості, застосування заходів нетарифного регулювання, дотримання прав інтелектуальної власності здійснені під час митного оформлення товарів за МД, виконанні формально та не якісно; під час здійснення контролю за правильністю класифікації товарів митниця не скористалась своїм правом на отримання більш детальної інформації щодо окремих товарів, які декларуються, що призвело до неможливості здійснення однозначної класифікації товарів та відповідно встановлення правомірності застосування ст. 267 Митного кодексу України; всупереч твердженням посадових осіб Сумської митниці Державної фіскальної служби України про відсутність розбіжностей у поданих документах, встановлено наявність обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів для забезпечення належного контролю за правильністю її визначення; при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, посадовими особами Сумської митниці Державної фіскальної служби України не виконано вимоги Методичних рекомендацій № 689 з аналізу, виявлення та оцінки ризиків в частині виконання послідовності та повноти дій посадових осіб при роботі.
На підставі доповідної записки директора Департаменту адміністрування митних платежів від 04.05.2017 № 987/99-99-19-02-03-18 в.о. голови ДФС України Проданом М.В. ініційовано перед Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДФС України відкриття дисциплінарного провадження стосовно начальника Сумської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_1
Згідно протоколу № 19 засідання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС України від 19.07.2017 (т. 4 а.с. 159-164) та витягу з нього (т. 1 а.с. 114) вбачається, що за результатами обговорення питання щодо відкриття дисциплінарних проваджень (ДС №№  295-304), вирішено відкрити ініційоване суб`єктом призначення дисциплінарне провадження стосовно начальника Сумської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 (ДС №№ 297 та 298).
В подальшому, на підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС України від 28.08.2017 № 1272/99-99-06/ДК, в якому комісією, враховуючи вагомі та значні порушення, вирішено на підставі ст.ст. 65, 66 Закону України "Про державну службу" рекомендувати застосувати до начальника Сумської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 вказаного Закону, ДФС України прийнято наказ від 06.09.2017 № 168-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". 
Згідно ст. 69 Закону України "Про державну службу" для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ. Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Частиною 4 ст. 74 Закону України "Про державну службу" передбачено, що дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.
З наявної в матеріалах справи копії листка непрацездатності серії АДВ № 853965 (т. 1 а.с. 58)встановлено, що позивач 06.09.2017 (день винесення оскаржуваного наказу № 168-дс) перебував на лікарняному, тобто був відсутній у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження внесення до такого наказу відповідних змін, ДФС України не надано.
Враховуючи, що відповідачем порушено встановлені ч. 4 ст. 74 Закону України "Про державну службу" гарантії прав позивача, як державного службовця, під час застосування дисциплінарного стягнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Продана М.В. від 06.09.2017 № 168-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" є протиправним та підлягає скасуванню.
Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що на виконання вимог наказу ДФС від 27.04.2017 № 321 "Про проведення комплексної перевірки" з 10.05.2017 по 26.05.2017 робочою групою у складі працівників ДФС України та її територіальних органів проведено комплексну перевірку стану організації роботи Сумської митниці Державної фіскальної служби України з окремих питань, про що складено акт від 26.05.2017 № 784/99-99-06-01-01-21 (т. 3 а.с. 130-257), за результатами якої встановлено недоліки та порушення при організації митного контролю й митного оформлення товарів, транспортних засобів, протидії митним правопорушенням та інших питань.
На підставі доповідної записки в.о. директора Департаменту внутрішнього аудиту від 16.06.2017 № 906/99-99-01-01-21 (т. 3 а.с. 258-264) в.о. голови ДФС України Проданом М.В. ініційовано перед Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДФС України порушення дисциплінарного провадження стосовно, зокрема, начальника Сумської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 
29.08.2017 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ДФС України складено висновок про наявність у діях державного службовця - ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (т.3 а.с. 208-211), відповідно до висновку якого виявлено вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні ним Присяги державного службовця у зв`язку з несумлінним виконанням своїх обов`язків з координації діяльності підпорядкованих підрозділів.
На підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ ДФС України від 31.08.2017 № 1291/99-99-06/ДК, в якому комісією, враховуючи систематичність вчинення начальником Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 дисциплінарних проступків (наказ ДФС України від 02.12.2016 № 267-ДС "Про застосування дисциплінарного стягнення" за неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до незадовільного стану претензійно-позовної роботи та організації супроводження справ у судах, що свідчить про порушення пп. 1 п. 10 Положення про Сумську митницю ДФС, затвердженого наказом ДФС України від 21.08.2014 № 60, начальнику Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 оголошено догану), вирішено на підставі ст.ст. 65, 66 Закону України "Про державну службу" рекомендувати застосувати до начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 65 вказаного Закону, ДФС України прийнято наказ від 08.09.2017 № 171-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності".
17.10.2017 відповідачем прийнято наказ № 191-дс "Про внесення змін до наказу ДФС від 08.09.2017 № 171-дс", яким, на підставі листа Сумської митниці ДФС від 10.10.2017 № 4454/8/18-70-04-48 "Про ознайомлення з наказом", у зв`язку з перебуванням начальника Сумської митниці ДФС ОСОБА_1 на лікарняному та з метою забезпечення дотримання вимог ч. 4 ст. 74, ч.ч. 6, 7 ст. 77 Закону України "Про державну службу", внесено зміни до п. 1 наказу ДФС від 08.09.2017 № 171-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", а саме: після слова "звільнити" доповнити словами та цифрами " 10 жовтня 2017 року".
Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність винесення вказаного наказу, проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновку з огляду на наступне.
З вказаного наказу від 08.09.2017 № 171-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" вбачається, що до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення через порушення Присяги.
Звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за насідками, до яких вони призводять.
Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі   №826/10854/17.
В вказаному рішенні колегія суддів Верховного суду, підкреслює, що у частині першій статті 36  Закону  наведено текст присяги державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися  Конституції  та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».
З тексту Присяги вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.
Таким чином під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
ВС зауважив, що також порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльність) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
За таких обставин, звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Отже, звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.
Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.  
При цьому необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні.
Судді ВС зауважили, що припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Також ВС наголошує, що як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення, можуть бути наслідком недодержання, порушення   державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.
Таким чином, припинення державної служби у зв`язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного чи іншого правопорушень.
Однак вони не є ідентичними, а є заходами різних видів відповідальності. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.
Матеріалами справи підтверджено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за  неналежне виконання службових обов`язків, що призвело до незадовільного стану претензійно-позовної роботи та організації супроводження справ у судах.
Також, вказано, що не забезпечено виконання цільового показника надходжень митних платежів до загального фонду Державного бюджету України, виявлено факти неналежного оформлення розпорядчих документів, мають місце порушення виконавської дисципліни, встановлено відсутність карток у паперовому вигляді у сформованих справах щодо розгляду звернень громадян, встановлено неналежну організацію роботи юридичного відділу митниці, втім,  колегія суддів, не вбачає в вказаних порушеннях порушення Присяги державного службовця.
  Із аналізу матеріалів службового розслідування та встановлених в ньому порушень вчинених позивачем, колегія суддів, наголошує на тому, що відповідач не обґрунтував необхідності кваліфікації відповідних діянь як порушення Присяги державного службовця, тоді як відповідно до усталеної судової практики звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.
  Отже, колегія суддів, приходить до висновку про необґрунтованість і безпідставність оскаржуваного наказу 08.09.2017 № 171-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", а відтак і про його протиправність та наявність підстав для скасування із поновленням позивача на посаді.
Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі в зв`язку із повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції " іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Згідно із частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Оскільки суд знайшов підстави для скасування наказу про звільнення позивача, вважаючи, що такий наказ був прийнятий відповідачем неправомірно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню також.
Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100  (далі - Порядок № 100) при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.    
Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
З наявної у матеріалах справи довідки від 02.11.2017 року №4957/Г/18-70-04 вбачається, що середньоденний заробіток позивача становить за червень-липень 2017 року становить 1255,78 грн.
Період вимушеного прогулу з 11.10.2017 року по 22.15.2020 року становить 800 робочих днів.
Відтак, загальна сума середнього заробітку, яка підлягає стягненню за час вимушеного прогулу становить 1  004 624 грн. (1255,78 грн. х 800 днів).
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу скаргу Дерєжавної фіскальної служби України - залишити без задоволення , апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати наказ виконуючого обов`язки голови ДФС України Продана М.В. від 08 вересня 2017 року № 1717-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Сумської митниці ДФС .
Стягнути з Слобожанської митниці Держмитслужби середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 004 624 (один мільйон чотири тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 00 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      В.О. Аліменко 

Судді                                                                                          А.Ю. Кучма 

 Н.В. Безименна

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.