ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року 
м. Київ

справа № 340/1225/20
адміністративне провадження № К/9901/19785/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №340/1225/20
за позовом ОСОБА_1 до Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях про визнання протиправним та скасування висновку за результатами службового розслідування
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, постановлену Кармазиною Т.М. та
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Чепурнова Д.В., суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В. 

УСТАНОВИВ:
Суть спору. 
1.1. У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивача, ОСОБА_1 ) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях (далі - відповідач), в якому просив:
1.2. визнати протиправним та скасувати висновок за результатами службового розслідування стосовно начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 , проведеного з метою перевірки фактів, зазначених у скарзі державного службовця ОСОБА_2 начальника Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, щодо порушення його прав, визначених Законом України «Про державну службу», складений Міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби у Полтавській та Кіровоградській областях 27 вересня 2019 року.
Короткий зміст рішень суддів попередніх інстанцій.
2. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали. Підставою для залишення позовної заяви без руху, стало те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, а наведені підстави для поновлення такого строку є неповажними. 
3. 05 травня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просив продовжити процесуальний строк, встановлений ухвалою судді від 21 квітня 2020 року, на 5 календарних днів, а саме до 12 травня 2020 року для надання додаткового часу для зібрання доказів на виконання вимог ухвали судді про залишення позовної заяви без руху.
4. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року продовжено позивачу строк, встановлений ухвалою судді від 21 квітня 2020 року, для усунення недоліків позовної заяви до 15 травня 2020 року.
5. На виконання вимог даної ухвали, позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій останній посилається на те, що зі змістом оскаржуваного висновку про результати службового розслідування від 27 вересня 2019 року він ознайомився лише 13 квітня 2020 року. Тобто, на переконання позивача, строк звернення його до суду починає обліковуватись саме з цього моменту. Також, зазначає, що про існування даного висновку йому стало відомо 26 березня 2020 року.
5.1. В даній заяві позивач посилається на те, що у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, перебуванням у щорічній відпустці та відрядженні йому не було відомо про існування листів, адресованих Головному територіальному управлінню юстиції в Кіровоградській області від Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях листів №281/01-18/ТО-19 від 24 вересня 2019 року, №303/01-18/ТО-19 від 16 жовтня 2019 року, №324/01-18/ТО-19 від 15 листопада 2019 року, №337/01-18/ТО-19 від 16 грудня 2019 року якими його повідомлено про необхідність прибуття до Міжрегіонального управління для ознайомлення із оскаржуваним висновком. 
6. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадку передбачених частиною другою статті 123 КАС України.
7. Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом. Так, з наказами Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 26 липня 2019 року №44о/д про проведення службового розслідування, від 01 серпня 2019 року №45о/д про внесення змін до наказу від 26 липня 2019 року №44о/д та від 29 серпня 2019 року №54о/д про продовження проведення службового розслідування, начальник Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 був обізнаний, про що свідчить його лист від 09 вересня 2019 року №102-26/01-41/1396, яким було надіслано копії документів, які стосуються предмета службового розслідування, а також пояснення ОСОБА_1 від 09 вересня 2019 року. 
7.1. Також суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем не надано суду доказів відсутності його на робочому місці в період з 26 вересня 2019 року по 27 вересня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 18 листопада 2019 року, з 25 листопада 2019 року по 18 грудня 2019 року. Крім того, позивачем не надано суду доказів, які б містили інформацію щодо перебування начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 у щорічній відпустці в період отримання Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області вищезазначених листів Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях, а також не надано доказів про виїзд до смт. Олександрівка.
7.2. Тому, неознайомлення начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 із листами Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 24 вересня 2019 року №281/01-18/ТО-19, від 16 жовтня 2019 року №303/01-18/ТО-19, від 15 листопада 2019 року №324/01-18/ТО-19, від 16 грудня 2019 року №337/01-18/ТО-19, якими ОСОБА_1 повідомлено про необхідність прибуття до Міжрегіонального управління для ознайомлення із оскаржуваним висновком, без належного підтвердження відсутності його на роботі у період їх надходження, на думку судів попередніх інстанцій свідчить про свідоме зловживання своїми процесуальними правами та обов`язками.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
8. 10 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, в якій скаржник просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
9. У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що з оскаржуваним висновком за результатами службового розслідування, складеного Міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби у Полтавській та Кіровоградській областях 27 вересня 2019 року ОСОБА_1 дізнався лише 26 березня 2020 року, а тому саме з цього моменту розпочинається відлік строку звернення до суду з адміністративним позовом. 
9.1. При цьому, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій помилково застосовано до правовідносин між сторонами норми частини 5 статті 122 КАС України, оскільки в даному випадку застосуванню підлягає частина 2 статті 122 КАС України, з огляду на те, що між відповідачем і позивачем не виникало тих правовідносин, які характерні для юридичного складу поняття «проходження державної (публічної) служби», тим паче «прийняття на публічну службу», «звільнення з публічної служби». Звертає увагу на те, що з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року на усій території України установлений карантин, тому строки звернення до суду продовжуються.
9.2. Крім того вказує, що йому не було відомо про листи Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 24 вересня 2019 року №281/01-18/ТО-19, від 16 жовтня 2019 року №303/01-18/ТО-19, від 15 листопада 2019 року №324/01-18/ТО-19, від 16 грудня 2019 року №337/01-18/ТО-19 якими його повідомлено про необхідність прибуття до Міжрегіонального управління для ознайомлення із оскаржуваним висновком.
10. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Шишова О.О., суддів Дашутіна І.В., Яковенка М.М. від 18 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
11. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2020 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року №1846/0/78-20 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Шишова О.О. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 21.09.2020 № 12), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.
12. Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року прийнято до провадження вказану справу, підготовчі дії у ній закінчено та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 345 КАС України.  
Позиція інших учасників справи 
13. 04 вересня 2020 року від Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях надійшов відзив на касаційну скаргу, де відповідач посилається на не обґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить її відхилити, а судові рішення суду першої та апеляційної інстанції залишити без змін. Вказує на те, що відповідно до абзацу 3 пункту 23 Порядку проведення службового розслідування Національним агентством з питань державної служби або його територіальними органами стосовно керівника державної служби в державному органі чи державного службовця вищого органу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 393 відповідачем були направлені листи від 24 вересня 2019 року №281/01-18/ТО-19, від 16 жовтня 2019 року №303/01-18/ТО-19, від 15 листопада 2019 року №324/01-18/ТО-19, від 16 грудня 2019 року №337/01-18/ТО-19. Однак, у зазначені строки для ознайомлення з висновком щодо проведення службового розслідування державний службовець не прибув та не повідомив про причини своє відсутності. Разом з тим, начальнику ГТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 було направлено лист від 20 грудня 2019 року №м346/01-18/ТО-19 „Про надання висновку за результатами проведення службового розслідування" з додатком, який отримано „ ОСОБА_3 " 24 грудня 2019 року. А отже твердження скаржника про те, що він дізнався про існування висновку 26 березня 2020 року та про зміст останнього 13 квітня 2020 року є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності.
13.1. Крім того, посада начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, на яку ОСОБА_1 призначено наказом Міністерства юстиції України від 29 квітня 2016 року №2556/к, відноситься до категорії «Б» посад державної служби. Тобто ОСОБА_1 є державним службовцем та до нього застосовується місячний строк звернення до суду, визначений частиною 5 статті 122 КАС України.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи 
14. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, виходить із такого.
15. У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що з даним позовом про скасування висновку службового розслідування стосовно начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 від 27 вересня 2019 року позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду 14 квітня 2020 року.
16. За правилами статей 123 та 169 КАС України суд зобов`язаний перевірити дотримання позивачем строків звернення до суду, які передбачені статтею 122 КАС України.
17. Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з позовом і розраховувати на одержання судового захисту.
18. За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
18.1. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
18.2. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
18.3. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
19. За загальним правилом обчислення строків звернення до суду здійснюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. 
20. Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №813/3756/17 досліджував питання строків звернення до адміністративного суду. Так, суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.
21. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. 
22. При цьому для цілей застосування правил статті 122 КАС України «повинна була дізнатися» слід розуміти, зокрема у випадках, коли особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, що б дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали представник, працівники, партнери, близькі особи.
23. Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
24. Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
25. Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
26. Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
27. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
28. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
29. Верховний Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
30. Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
31. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
32. Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
33. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом, за витіком яких правовідносини вважаються усталеними.
34. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
35. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
36. Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
37. Надаючи правову оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що чинним законодавством встановлено строки, які обмежують звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Предмет даного позову стосується протиправності прийняття відповідачем висновку за результатами службового розслідування стосовно начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 від 27 вересня 2019 року, тобто правовідносини пов`язані з проходженням публічної служби. Таким чином, для звернення до адміністративного суду з даним позовом КАС України встановлений спеціальний строк звернення - місячний. Тому, твердження скаржника про необхідність застосування до спірних правовідносин шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України є необґрунтованими.
38. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано семиденний строк для усунення недоліків. Підставою для залишення позовної заяви без руху, стало те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом, а наведені підстави для поновлення такого строку є неповажними.
39. Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
40. Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.
41. На виконання вимог даної ухвали, позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій останній посилається на те, що з оскаржуваним висновком він ознайомився лише 13 квітня 2020 року, що підтверджується отриманням поштового рекомендованого листа №2500609721307  Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях та відомостями трекінгу Укрпошти за вказаним номером. При цьому вказує на те, що йому не було відомо про листи Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 24 вересня 2019 року №281/01-18/ТО-19, від 16 жовтня 2019 року №303/01-18/ТО-19, від 15 листопада 2019 року №324/01-18/ТО-19, від 16 грудня 2019 року №337/01-18/ТО-19 якими його повідомлено про необхідність прибуття до Міжрегіонального управління для ознайомлення із оскаржуваним висновком.
42. Як слідує з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, з наказами Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 26 липня 2019 року №44о/д про проведення службового розслідування, від 01 серпня 2019 року №45о/д про внесення змін до наказу від 26 липня 2019 року №44о/д та від 29 серпня 2019 року №54о/д про продовження проведення службового розслідування, начальник Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 був обізнаний, про що свідчить його лист від 09 вересня 2019 року №102-26/01-41/1396, яким було надіслано копії документів, які стосуються предмета службового розслідування, а також пояснення ОСОБА_1 від 09 вересня 2019 року. (а.с.47-51)
43. В обсязі встановлених обставин пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1 поважності причин пропуску строків звернення до суду, оскільки обставини на які посилається позивач не можуть бути визнані поважними, оскільки не свідчать про дійсно істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного вчинення процесуальних дій. Позивачем в порушення вимог частини 1 статті 77 КАС України не надано доказів на підтвердження наявності об`єктивних, істотних та непереборних причин, що заважали позивачу реалізувати його право на звернення до суду із даним позовом. ОСОБА_1 був вільним у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням міг скористатися правом на оскарження оскаржуваного висновку службового розслідування від 27 вересня 2019 року у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.
44. У сенсі наведеного треба визначити, суди попередніх інстанцій правильно оцінили позивачем обставини пропуску строку звернення до суду як неповажні для його поновлення.
45. Відповідно до пунктів 22 та пункту 23 Порядку проведення службового розслідування Національним агентством з питань державної служби або його територіальними органами стосовно керівника державної служби в державному органі чи державного службовця вищого органу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 393 за результатами службового розслідування складається висновок щодо його проведення. Висновок щодо проведення службового розслідування підписується членами комісії з його проведення та надається для ознайомлення державному службовцеві, стосовно якого проводилося службове розслідування.
46. Тобто, з викладеного слідує, що міра свідомої та необхідної поведінки особи, щодо якої проводиться службове розслідування, терміни проведення якої їй відомі, після спливу яких, має очікувати винесення уповноваженим органом висновку щодо проведення такого службового розслідування.
47. Такий підхід до правосвідомості осіб, які є сторонами у справі, окреслений у частині 2 статті 44 КАС України, згідно з якою учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
48. Втім, у період надходження від Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях листів, а саме:
48.1. від 24 вересня 2019 року №281/01-18/ТО-19 ОСОБА_1 перебував на лікарняному (лист в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Калініної А.О від 25 вересня 2019 року №07/01-26/515);
48.2. від 16 жовтня 2019 року №303/01-18/ТО-19 - ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці (лист в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Калініної А.О від 18 жовтня 2019 року №07/01-26/514);
48.3. від 15 листопада 2019 року №324/01-18/ТО-19 - ОСОБА_1 перебував на лікарняному (лист в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Калініної А.О від 19 листопада 2019 року №07/01-26/630);
48.4. від 16 грудня 2019 року №337/01-18/ТО-19 - ОСОБА_1 перебував на виїзді до смт. Олександрівка (лист в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Потьомкіна О. від 20 грудня 2019 року №102/01-26/701)
49. На підтвердження зазначених обставин у матеріалах справи міститься копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №15890, згідно якої позивач перебував у стаціонарі комунального некомерційного підприємства Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради в період з 17 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року; копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №8053, згідно якої позивач перебував у стаціонарі комунального закладу КМЛ ШМД в період з 30 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року; копія первинного листка непрацездатності, згідно якого позивач перебував у стаціонарі комунального закладуКМЛ ШМД з 19 листопада 2019 року по 22 листопада 2019 року.
50. При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено про відсутність доказів передування позивача на робочому місці в період з 26 вересня 2019 року по 27 вересня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 18 листопада 2019 року, з 25 листопада 2019 року по 18 грудня 2019 року.
51. Також, у матеріалах справи відсутні докази, які б містили інформацію щодо перебування начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 у щорічній відпустці в період отримання Головним територіальним управлінням юстиції у Кіровоградській області вищезазначених листів Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях, а також не надано доказів про виїзд до  
АДРЕСА_1 . Тому, неознайомлення начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 із листами Міжрегіонального управління Нацдержслужби у Полтавській та Кіровоградській областях від 24 вересня 2019 року №281/01-18/ТО-19, від 16 жовтня 2019 року №303/01-18/ТО-19, від 15 листопада 2019 року №324/01-18/ТО-19, від 16 грудня 2019 року №337/01-18/ТО-19, якими ОСОБА_1 повідомлено про необхідність прибуття до Міжрегіонального управління для ознайомлення із оскаржуваним висновком, без належного підтвердження відсутності його на роботі у період їх надходження, свідчить про свідоме зловживання своїми процесуальними правами та обов`язками.
53. За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що такі обставини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом не можуть бути визнані поважними.
54. Також посилання скаржника про продовження строків звернення до суду з 12 березня 2020 року і час дії карантину Верховний Суд відхиляє, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався або принаймні міг дізнатися задовго (з вересня 2019 року) до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 11 березня 2020 року № 211 „Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2". 
55. Тому, у справі, що розглядається, позивач як під час звернення до суду, так і в апеляційній та касаційній скаргах не наводить будь-яких інших обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом.
56. Таким чином, позов подано з пропуском місячного строку на звернення до суду у спорах щодо проходження публічної служби і причини цього пропуску не є поважними.
57. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.
58. За такого правового регулювання, предмета і підстави позову в даному адміністративному спорі, Верховний Суд встановив, що суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованих та законних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
59. Частиною 1 статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
60. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка та під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених рішень судів відсутні.
61. Оскільки висновки суду першої та апеляційної інстанцій правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні, то касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.
Висновки щодо розподілу судових витрат
62. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі № 340/1225/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов