Справа № 559/811/16-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Ралець Р. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1109/20  Категорія: 1 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 грудня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я.,
суддів - Здрилюк О.І., Киці С.І.,
секретар с/з – Галицька І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2020 року,

                                          В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що 28 липня 1997 року  вона  на підставі договору купівлі - продажу набула у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії РВ № 053198 від 14 жовтня 2004 року вона є власником земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою. Позивач ОСОБА_1 також зазначала, що впритул до її житлового будинку розміщена надвірна вбиральня відповідачів, яка знаходиться у незадовільному стані та створює антисанітарні умови для проживання, що підтверджується актом перевірки дотримання санітарного законодавства від 04 квітня 2012 року Державного закладу «Рівненська обласна санепідемстанція» (далі - ДЗ  «Рівненська обласна санепідемстанція») та повідомленням Державного закладу «Рівненська обласна санепідемстанція» від 06 липня 2012 року. 
Посилаючись на зазначені обставини та на те, що створені відповідачами перешкоди загрожують її здоров`ю та здоров`ю членів її сім`ї, а також порушують її конституційне право на вільне користування приватною власністю, позивачка просила суд усунути їй перешкоди в користуванні власним будинком шляхом демонтажу надвірної вбиральні відповідачів.
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від  25 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
Апеляційний суд відмовляє у задоволенні письмового клопотання відповідачки ОСОБА_2 про приєднання до матеріалів справи рішення Дубенської міської ради від 20 березня 2020 року, витягу з Державного реєстру про земельну ділянку від 24 вересня 2020 року, кадастрового плану земельної ділянки, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 вересня 2020 року з огляду на те, що зазначені документи були сформовані після постановлення оскарженого судового рішення.
Апеляційну скаргу позивачки слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції уважав, що виконання рішення щодо демонтажу надвірної вбиральні у будь-яке інше місце неможливо, а також врахував те, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 будуть порушені права відповідачів.
Такі висновки місцевого суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням вимог закону.
За матеріалами справи установлено, що 28 липня 1997 року на підставі договору купівлі – продажу нерухомого майна ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 належний їй на праві приватної власності одноповерховий цегляний житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 108, 5 кв. м.
Згідно з державним актом  на право власності на земельну ділянку від 14 жовтня 2004 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0146 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку (т.1, а. с. 9).
Крім того, судом встановлено, що на підставі договорів купівлі -продажу від 14 серпня 1986 року та від  10 листопада 1987 року відповідач у цій справі ОСОБА_2 придбала у власність 2/9 та 1/9 частини одноповерхового дерев`яного жилого будинку по АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці розміром 274 кв. м., з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами  (два сарії, убиральня).  
04 квітня 2020 року Державний заклад «Рівненська обласна санепідемстанція» склала акт перевірки дотримання санітарного законодавства, яким виявлено, що впритул до стіни житлового будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 знаходиться надвірна вбиральня з вигрібом, яка перебуває у власності ОСОБА_7 , що не відповідає вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДСП № 173-96 «Санітарні правила забудови населених пунктів», ДержСанПіНу № 145 «Санітарні норми утримання населених місць» (т.1, а. с. 13,14).
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 серпня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою постановлено зобов`язати відповідачів перенести надвірний туалет на відстань 15 м від будинку позивачки ОСОБА_1 .
Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29 листопада  2012 року у цій справі, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2013 року, відстрочено виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 серпня 2012 року до визначення місця перенесення надвірного туалету на відстань 15 м від будинку ОСОБА_1 .
У повідомленні Дубенської міської ради № 07/02-2338 від 05 липня  2016 року зазначено, що спеціалістами управління архітектури, будівництва та земельних питань з вивчення ситуації на місцевості розглянуто звернення щодо визначення місця для перенесення надвірної вбиральні на відстань 15 м від житлового будинку АДРЕСА_1 , за результатами якого повідомлено, що, враховуючи значне обмеження земельної ділянки площею 274,3 кв. м., яка є у спільному користуванні, будь-яке запропоноване місце не буде відповідати державним санітарним нормам і правилам (т. 1, а. с. 46).
Згідно із повідомленням Дубенського відділу поліції НП ГУНП України в Рівненській області № 10265/208/10-2016 від 05 вересня 2016 року, у провадженні слідчого відділу Дубенського відділу поліції ГУНП перебувають матеріали досудового розслідування за заявою відповідачки в цій справі ОСОБА_2 від   13 грудня 2012 року за фактом незаконного заволодіння частиною спільного подвір`я будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , проводиться досудове розслідування.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.
Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини 1 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що вона, будучи власником житлового будинку і земельної ділянки, площею 0,0146 га, не має можливості повноцінно, належним чином та на власний розсуд користуватись власним майном, оскільки, на земельній ділянці, в безпосередній близькості до її будинку знаходиться туалет відповідачів, який перебуває в незадовільному санітарному стані, і, крім того, його розташування суперечить санітарним нормам. Вирішити питання у добровільному порядку відповідачі не бажають і своїми протиправними діями (бездіяльністю) порушують її право на вільне користування приватною власністю.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема актом Державного закладу «Рівненська обласна санепідемстанція» від 04 квітня 2012 року, яким встановлено, що впритул до стіни житлового будинку, який належить на праві власності ОСОБА_1 , знаходиться надвірна вбиральня з вигрібом, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , що не відповідає вимогам ДБН 360-92.
Крім того, рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою постановлено зобов`язати відповідачів перенести надвірний туалет на відстань 15 м від будинку ОСОБА_1 .
При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачі використовують надвірну вбиральню (туалет) з порушенням будівельних норм та правил, що призводить до руйнування житлового будинку позивачки ОСОБА_1 , розповсюдження неприємних запахів і їх потрапляння в житлове приміщення останньої, в зв`язку з чим головним лікарем Дубенської районної епідеміологічної станції на ім`я відповідачки ОСОБА_2 винесено санітарний припис, яким зобов`язано ОСОБА_2 перенести надвірний туалет на відстань 15 м від будинку ОСОБА_1 (т.1,а.с.10-12).
За положеннями частини 3 статті 61 ЦПК України (в редакції 2004 року) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Аналогічну норму містить частина 4 статті 82 ЦПК України, в якій зокрема зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, матеріалами справи підтверджено як факт невідповідності надвірної вбиральні з вигрібом вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», ДСП № 173-96 «Санітарні правила забудови населених пунктів», ДержСанПіНу № 145 «Санітані норми утримання населених місць», так і факт порушення прав позивачки ОСОБА_1   на вільне користування своїм приватним житловим будинком.
Проте суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та з врахуванням того, що на час придбання позивачкою житлового будинку надвірна вбиральня (туалет) уже існувала на сусідній земельній ділянці, дійшов помилкового висновку про відсутність порушення прав позивачки зі сторони відповідачів.
Також суд першої інстанції помилково посилався як на підставу для відмови в позові на ту обставину, що перенести надвірну будівлю (туалет) на інше місце не буде відповідати санітарним нормам і правилам.
Колегія суддів уважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у позові власнику щодо усунення йому перешкод у користуванні своєю власністю з огляду на докази про порушення його права власності.
Крім того, судом не враховано, що звертаючись до суду з цими позовними вимогами, ОСОБА_1   просила суд не зобов`язати відповідачів перенести надвірний туалет в інше місце, а просила усунути їй перешкоди у користуванні своїм власним житловим будинком шляхом демонтажу надвірної вбиральні та засипання вигрібної ями.
За таких обставин висновки місцевого суду про відсутність порушення прав позивачки з боку відповідачів суперечать встановленим обставинам справи.
На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                   П  О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 червня 2020 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном задовольнити.
Зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути позивачці ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власним майном шляхом демонтажу надвірної вбиральні (туалету) та засипання вигрібної ями, які облаштовані біля будинку позивачки за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати по справ в розмірі 1378,01 грн (судовий збір за подання позовної заяви і судовий збір за подання апеляційної скарги).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді