ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 520/7596/19
адміністративне провадження № К/9901/11357/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року (суддя Чудних С.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року (судді: Донець Л.О., Гуцал М.І., Бенедик А.П.) у справі за позовом Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Теллус-М", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясова Тетяна Віталіївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "Формленд", про визнання протиправним та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач, Мінюст, МУЮ), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Теллус-М", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясова Тетяна Віталіївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "Формленд", в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2174/5 від 17 липня 2019 року, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року;
- зобов`язати Міністерство юстиції України відновити державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконання якого доручити ДП "Національні інформаційні системи", яке є технічним адміністратором Державного реєстру речових прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після дзвінку до гарячої лінії ДП "Національні інформаційні системи", позивачу стало відомо про блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі наказу Міністерства юстиції №2174/5 від 17 липня 2019 року, що було ухвалено на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року. Позивач зазначив, що вказаний наказ є незаконним та необґрунтованим, оскільки посадовими особами Міністерства юстиції України, провадження по скарзі було відкрито та скарга розглянута, не зважаючи на існуючі підстави для відмови в її розгляді - наявність спору про право. Також відповідачем під час розгляду скарги не вживались будь-які заходи щодо перевірки порушень, які виявлено на підставі даних реєстру, не запитуватись копії документів на паперових носіях та пояснення сторін у порушення вимог пункту 8 Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі Порядок №990). Крім того, позивач належним чином не викликався на розгляд скарги, у позивача не запитувались пояснення. У зв`язку із чим просив позов задовольнити.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2174/5 від 17 липня 2019 року, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що Міністерство юстиції України недотрималось норм Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі Порядок №1128) щодо дотримання прав та інтересів позивача, як зацікавленої особи в частині надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги ОСОБА_5 в інтересах ТОВ "Формленд" та можливості надати свої пояснення та відповідні докази. Також суди попередніх інстанцій вказали на те, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 в інтересах ТОВ "Формленд", крім іншого було прийнято рішення про тимчасове блокування доступу державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців, що по своїй суті є притягнення позивача до відповідальності, проте відбулось це за відсутності ОСОБА_1 та без дотримання його прав на надання пояснень та доказів.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що оскаржуваний наказ не підлягав перевірці по суті встановлених ним обставин, тобто результатів перевірки скарги ОСОБА_5 в інтересах ТОВ "Формленд", оскільки її здійснення належить до дискреційних повноважень відповідача, що мають бути ними реалізовані у порядку та у спосіб, визначений Законом № 1952-IV та Порядком № 1128 з дотриманням прав, свобод і законних інтересів всіх осіб, передбачених пунктом 9 вказаного Порядку, за умови повного, всебічного, виваженого та об`єктивного встановлення всіх обставин виниклих правовідносин з дотриманням, зокрема вимог пункту 8 цього ж Порядку.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Формленд" та Мінюст 23 березня 2020 року та 21 квітня 2020 року відповідно звернулися до Верховного Суду із касаційними скаргами, зазначивши підставами касаційного оскарження судових рішень пункти 1,3  частини четвертої статті 328 КАС України.
Касаційні провадження, в частині оскарження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, закриті.
Обґрунтовуючи пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження Мінюст вказав на те, що посилання судів першої та апеляційної інстанції на недотримання вимог Порядку № 1128, щодо реалізації прав та інтересів позивача при розгляді скарги є безпідставним, оскільки, вважають, що Міністерство юстиції України відповідно до Порядку № 1128 вжило всіх необхідних заходів для належного повідомлення позивача про розгляд скарги та направлення її копії.
Крім того, Мінюст вважає, що судом першої та апеляційної інстанції справу вирішено з формальних підстав, оскільки, судами безпідставно не досліджено аргументи наведені МЮУ та докази надані на їх обґрунтування про наявність порушень у діях державного реєстратора ОСОБА_1 вчинених в ході проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, що було підставою для прийняття оскаржуваного наказу, чим порушено норми процесуального права.
Також Мінюст зазначив, що внаслідок допущених позивачем порушень, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 квітня 2019 року № 46319350 проведене державним реєстратором ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації.
Позиція інших учасників справи.
Від інших учасників справи до суду не надходило відзивів на касаційну скаргу Мінюсту, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Зі змісту цієї ухвали слідує, що провадження у справі відкрито з підстав, визначених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Також до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Формленд», у якій скаржник не погоджується з винесеними рішеннями судів попередніх інстанцій, а тому вважає їх такими, що винесені з неправильним застосуванням норм матеріального права та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Касаційне провадження у справі відкрито з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 19 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року закрито касаційне провадження №К/9901/8128/20 у справі №520/7596/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року. Закрито касаційне провадження №К/9901/11357/20 у справі №520/7596/19 в частині оскарження судових рішень з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
Державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 квітня 2019 року № 46319350 та від 20 вересня 2016 року №31473200, якими зареєстровано право власності на нежитлові приміщення в літ. "А-3" розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 з подальшою перереєстрацією за іншими особами.
05 липня 2019 року до Міністерства юстиції України надійшла скарга ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" стосовно оскарження реєстраційних дій щодо нежитлових приміщень в літ. "А-3" розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
У вищезазначеній скарзі скаржник зазначив, що він є власником об`єкта нерухомого майна - нежитлових приміщень в літ. "А-4", які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , та зазначає, що нежитлові приміщення в літ. "А-3" є складовою частиною нежитлових приміщень в літ. "А-4", а тому також є власністю ТОВ "Формленд".
Так, наказом Міністерства юстиції України від 17 липня 2019 року № 2174/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" прийнято рішення, яким скаргу ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 квітня 2019 року № 46319350, від 20 вересня 2016 року № 31473200, прийняті державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Гаспаряном Гамлетом Аветіковичем. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 червня 2019 року № 47333002, від 20 червня 2019 року № 47420649, прийняті приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Галиною Олександрівною. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05 квітня 2019 року № 46848534, прийняте державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори, Зміївського районного нотаріального округу Чернолясовою Тетяною Віталіївною. Тимчасово заблоковано доступ державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців.
Підставою для прийняття оскаржуваного наказу став висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року, складеного за результатами розгляду скарги скаргу ОСОБА_5 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд".
На виконання наказу Міністерства юстиції України від 17 липня 2019 року № 2174/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" Державним підприємством "Національні інформаційні системи" заблоковано доступ державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців.
Не погоджуючись з правомірністю наказу Міністерства юстиції України №2174/5 від 17 липня 2019 року, що прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Релевантні джерела права та акти їх застосування.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що     завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим     постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженим     постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128.
Статтею 3 Закону визначено, що загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Статтею 7 Закону передбачено, що Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;
Статтею 37 Закону встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.
Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).
Частиною шостою статті 37 Закону визначено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:
1) відмову у задоволенні скарги;
а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;
г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;
Рішення, передбачені підпунктами «а», «ґ», «д» і «е» пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.
У рішенні Міністерства юстиції України чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися декілька шляхів задоволення скарги. 
Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.
Пунктом 9 Порядку     державної реєстрації речових прав на нерухоме майно     та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), встановлено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.
Пунктом 10 Порядку № 1127 визначено, що з поданих оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.
Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями (пункт 12 Порядку № 1127).
Згідно з пунктом 17 Порядку № 1127, у разі надходження до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, що набрало законної сили, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно реєструє таке рішення у базі даних заяв.
У разі, коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованого рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, на це саме майно, державний реєстратор невідкладно встановлює наявність (відсутність) підстав для відмови в зупиненні державної реєстрації прав та за наявності підстав для відмови приймає відповідне рішення.
Рішення щодо відмови в зупиненні державної реєстрації прав може бути прийнято виключно з підстав, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яким визначено процедуру розгляду відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги).
Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, 
Згідно з пунктом 8 Порядку № 1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Відповідно до пункту 9 вказаного Порядку, під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Пунктами 10 та 11 Порядку № 1128 встановлено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє скаржнику (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкту оскарження та іншим заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: рекомендованою телеграмою; телефонограмою; факсимільним повідомленням; засобами електронної пошти. Копії скарги та доданих до неї документів надаються суб`єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.
Згідно з пунктом 12 цього Порядку, за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.
Позиція Верховного Суду.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з приписами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Касаційне провадження у цій справі підлягає перегляду з підстав визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв?язку з дотриманням порядку розгляду справи стосовно позивача та застосованих до нього заходів реагування.
Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних межах та вирішуючи питання щодо правильності застосування судами норм чинного законодавства, Верховний Суд виходить з такого.
Позивач, як суб`єкт владних повноважень у своїй діяльності зобов`язаний керуватись Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації  речових прав  на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, відповідач - Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128.
Пункти 9,11 Порядку №1128 зобов`язують відповідача належним чином повідомляти позивача про розгляд скарги і лише після переконання, що позивач належним чином повідомлений, за наявності підстав, розглядати скаргу у його відсутність.
В матеріалах справи не містяться належні та допустимі докази, що підтверджують належне надіслання на адресу позивача копії скарги та доданих до неї документів, як того вимагають пункти 9, 11 Порядку № 1128, оскільки відповідачем надано до матеріалів справи лише копію листа від 11 липня 2019 за вих. № 5/22706-33-19/19.2.1, проте доказів направлення та вручення вказаного листа позивачу не надано.
Таким чином, судами попередніх інстанцій встановлено, що в порушення приписів визначених Порядком №1128 відповідач не надавав позивачу копії скарги ОСОБА_5, що діяла в інтересах ТОВ "Формленд" та доданих до неї документів та позбавив останнього можливості надати свої пояснення та відповідні докази.
Скаржник у касаційній скарзі стверджує, що присутність заінтересованих осіб та пояснення заінтересованих осіб є не обов`язковими згідно з пунктами 8,9,11 Порядку №1128, та не впливає на рішення Комісії.
Оцінюючи такий довод Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що участь позивача на засіданні комісії не є церемоніальною, а спрямована на забезпечення права особи почути інформацію, яка розглядається стосовно нього і впливає на результати прийнятого рішення, та висловити свої аргументи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на підтвердження своїх аргументів.
Резолюцією (77) 31 Про захист особи відносно актів адміністративних органів, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 28 вересня 1977 року, було визначено п`ять основних принципів, у тому числі серед них й право бути вислуханим. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене насамперед у справах, де передбачається прийняття "несприятливих" адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи.
За таких обставин суд вважає, що спірне рішення прийнято без дотримання потрібного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, в оскаржуваній частині, про те, що зазначені процедурні порушення розгляду скарги ОСОБА_5 в інтересах ТОВ "Формленд" нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2174/5 від 17 липня 2019 року, прийнятого на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 826/19452/16.
Всі обставини спірних правовідносин, які стосуються цієї касаційної скарги в повній мірі перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи та ухвалення оскаржуваних судових рішень, їм надана належна правова оцінка. Аргументи, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведені.
Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, оскільки за правилами    Кодексу адміністративного судочинства України    об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання перевірки правильності застосування судами норм права.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої    статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення
За змістом частини першої    статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених    статтею 341    цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, зважаючи на приписи    статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Судові витрати.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями    3,    341,    345,    349,    350,    355,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                А.Г. Загороднюк 

судді                                                                                                     Л.О. Єресько 

                                                                                                    В.М. Соколов