ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3697/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                       Оксененка О.М.,
суддів:                                                             Беспалова О.О.,
                                                                  Лічевецького І.О.,

При секретарі:                                       Пономаренко О.В.,

За участю представника відповідача:    Дудник А.О.,
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання протиправною та нечинною постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просив: 
- визнати незаконною і нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду»;
- скасувати постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яким передбачено ведення реєстру судових рішень щодо погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду та перевірку обґрунтованості суми, що підлягає виплаті. 
Вказане, на думку позивача, суперечить нормам статей 129, 129-1 Конституції України, статтям 14, 372, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для виконання.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції розглянув вказану справу без його участі, що позбавило його надати відповідні пояснення до суду, та відповідно суд безпідставно прийняв до уваги докази від відповідача, які жодним чином не відносяться до питань, порушених у позовній заяві.
На даний час, Головне управління у Івано-Франківській області не виконує рішення суддів щодо перерахунку раніше призначеної пенсії з огляду на наявний Порядок, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Відтак, на думку апелянта, оскаржувана постанова суперечить нормам статті 129-1 Конституції України та рішенням Європейського Суду з прав людини щодо обов`язковості виконання судових рішень, які набрали законної сили.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що Постанова №649 не врегульовує та не встановлює жодних правовідносин між органами пенсійного забезпечення та стягувачами за рішеннями судів, а позивач не є учасником правовідносин, на якого розповсюджується дія оскаржуваного акту.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не підтверджують хибність висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі №809/875/18 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Визнано протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку та виплаті позивачу пенсії по інвалідності з 01.04.2017  на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21.03.2018 №7.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21 березня 2018 року за №7 з урахуванням виплачених сум. 
У відповідності до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 28 листопада 2018 року №18213/06 на виконання вказаного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 18 жовтня 2018 року здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2017 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21 березня 2018 року №7, внаслідок чого основний розмір пенсії ОСОБА_1 збільшився до 7006,28 грн.
При цьому, у зв`язку із набранням чинності з 28 серпня 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, за період з 26 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року стягувачу (позивачу) донараховано кошти в сумі 5561,71 грн. виплату яких забезпечено відомістю від 29 жовтня 2018 року.
У подальшому, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 01.03.2019 у ВП №57693863 виконавчий лист №809/875/18 від 07 листопада 2018 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21 березня 2018 року за №7 з урахуванням виплачених сум повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, у вказаній постанові зазначено, що різниця між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01 квітня 2017 року по 26 вересня 2018 року, яка підлягає стягувачу до виплати в сумі 50 552,96 грн включена до додаткових відомостей і буде виплачена після прийняття відповідного рішення Комісією Пенсійного фонду України з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
Не погоджуючись з затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та вважаючи його таким, що суперечить Конституції України та Законам України, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 113 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Так, повноваження Кабінету Міністрів України у спірних правовідносинах врегульовано Законом України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 2007 року № 950 та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 49 вказаного Закону Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.
Відповідно до частини другої ст. 264 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Згідно з частин дургої та шостої ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Із наведеним кореспондуються положення частини другої статті 124 Конституції України, якою визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Як на підставу для визнання незаконною та скасування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», позивач посилається на те, що відповідачем, з прийняттям даної постанови, створено умови для порушення прямої норми Конституції України про обов`язковість судового рішення та обов`язковість його виконання.
Як було вже зазначено вище, Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі – Порядок №649).
Вказаний Порядок визначив механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Так, відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №649 боржник (орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Згідно з пунктом 4 Порядку №649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Крім того, пунктом 6 Порядку №649 передбачено, що перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).
У відповідності до пункту 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.
У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.
У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.
Таким чином, метою прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови від 22 серпня 2018 року №649 слугувало забезпечення виконання рішень судів з питань нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, погашення існуючої заборгованості з їх виконання, а також приведення у відповідність видаткової частини бюджету Пенсійного фонду України із врахуванням випадків, необхідних для забезпечення виплати вказаних виплат за рішенням суду.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/5248/19 від 12 листопада 2019 року за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Пенсійний фонд України, про визнання протиправною та нечинною постанови - визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі №640/5248/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року змінено, пункт 2 резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції:
«Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Згідно частини  четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, вказаним судовими рішеннями, які набрало законної сили, ухваленим за результатами розгляду іншої судової справи, встановлено невідповідність оскаржуваної Постанови №649 вимогам законодавства.
При цьому, відповідно до п. 6 частини першої ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.
Отже, враховуючи те, що постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» визнана протиправною та нечинною рішенням суду у справі №640/5248/19, яке набрало законної сили, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.
При цьому, посилання апелянта на розгляд вказаної справи без участі позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно від 21.05.2019 останній просив розглядати дану справу без його участі (а.с. 113-114).
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2020 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання протиправною та нечинною постанови – закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                            І.О. Лічевецький