Ухвала

22 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 623/1520/20
провадження № 61-14553 ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня    2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Касаційного цивільного суду про порушення цивільних прав органом державної влади, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області             від 06 травня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду             від 08 вересня 2020 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано усунути її недоліки, а саме: заявнику необхідно надати докази сплати судового збору та уточнену редакцію касаційної скарги, викладену державною мовою. При цьому, заявнику роз`яснено наслідки невиконання цієї ухвали.
02 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку на виконання ухвали Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву, у якій звертає увагу на те, що вимога про надання касаційної скарги на українській мові є незаконною. При цьому, просить звільнити від сплати судового збору з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на відсутність доходів за 2019 рік. 
Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовжено строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року, до 16 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
Як видно із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 отримав ухвалу суду від 19 листопада  2020 року - 27 листопада 2020 року.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, однак станом на 23 грудня             2020 року ухвалу Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року не виконано і відомості про те, що заявник вживав заходів щодо усунення недоліків скарги у Єдиній автоматизованій системі діловодства Верховного Суду відсутні, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 23 грудня 2020 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема не сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06 травня                  2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 вересня    2020 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь