ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 805/1108/16-а
адміністративне провадження № К/9901/28116/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., 
суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №805/1108/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 (суддя Кошкош О.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 (головуючий суддя Геращенко І.В., судді: Арабей Т.Г., Міронова Г.М.), 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краматорський феросплавний завод" (далі також - ТОВ "Краматорський феросплавний завод", позивач,) звернулося до суду, з уточненим під час судового розгляду, адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі також ДПІ, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незастосування до позивача податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02.09.2014 та зобов`язання податкового органу прийняти рішення про списання податкового боргу - плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що обліковується за особовим рахунком товариства та утворилась за період часу з 14.04.2014 по лютий 2016 року включно в сумі 21'344' 588,26грн.    
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016, позов задоволено.    
Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 у справі №805/1108/16-а.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №805/1108/16-а за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 16.11.2020 матеріали справи прийнято судом до провадження,  справу призначено до касаційного розгляду у порядку письмового провадження на 17.11.2020.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначає, що оскаржувані судові рішення прийняті з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Податковий орган посилається на те, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки тому, що згідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків. Податковий борг з орендної плати з юридичних осіб утворився у результаті несплати нарахувань податкового розрахунку позивача, а також уточнюючих звітів. Судовими рішеннями відмовлено у стягнення податкового боргу, проте, у рішеннях судів відсутнє будь-яке посилання щодо зобов`язання ДПІ списати суму податкового боргу. Крім того, відповідач наголошує, що статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02.09.2014 встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. При цьому, відповідно до статті 101 Податкового кодексу України що    списанню підлягає безнадійний податковий    борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під    терміном «безнадійний» розуміється: зокрема, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). У свою чергу, всупереч законодавчим положенням позивач не звертався з копією сертифікату до ДПІ. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Позивач правом подання заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи у касаційному порядку.
Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Краматорський феросплавний завод» (ЄДРПОУ 37133410, м.Краматорськ, вулиця Моріса Тореза, Будинок 18) є юридичною особою, звітує та перебуває на обліку в Краматорській ОДПІ за місцем реєстрації.
Позивач використовує земельні ділянки у кількості 8 одиниць за адресою: м.Краматорськ, вулиця Моріса Тореза (Дмитра Мазура), 18, площею 128,1667га, згідно укладених з Краматорською міською радою договорів оренди на користування земельними ділянками. 
01.10.2014 позивач подав до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки комунальної власності) за 2014 рік, відповідно до якої Товариство щомісячно зобов`язувалося сплачувати 756015,22грн., а у грудні - 756015,94грн. 
04.02.2015 позивач подав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки комунальної власності) за 2015 рік відповідно до якої Товариство щомісячно повинно сплачувати орендну плати 944245,38грн., у грудні - 944245,55грн. 
19.02.2016 позивач подав до контролюючого органу податкову звітну податкову декларацію з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки комунальної власності) за 2016 рік відповідно до якої позивач щомісячно повинен сплачувати орендну плату з січня по квітень у розмірі 1353382,97грн., з травня по грудень - 1' 353' 382,96грн.
При цьому, станом на квітень 2016 року за Товариством у зв`язку з несплатою самостійно визначених у вказаних податкових деклараціях грошових зобов`язань обліковується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб на загальну суму 21' 344' 588,26грн.
05.04.2016 ТОВ «Краматорський феросплавний завод» зверталось до ДПІ з заявою про звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та списання податкового боргу по сплаті за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на підставі положень статтей 6-7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02.09.2014, з посиланням на надання Сертифікату про настання форс - мажорних обставин зумовлених проведенням АТО, проте зазначена заява податковим органом залишена без відповіді.  
З урахуванням наявності податкового боргу, не погодившись з бездіяльністю податкового органу, Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незастосування до позивача податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та зобов`язання податкового органу прийняти рішення про списання податкового боргу - плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, що обліковується за особовим рахунком товариства та утворилась за період часу з 14.04.2014 по лютий 2016 року включно в сумі 21' 344' 588,26грн.    

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, посилався на те, що наявність підстав для застосування на законодавчому рівні встановленої податкової пільги з плати за користування землею з квітня 2014 року щодо ТОВ «Краматорський феросплавний завод» встановлено приведеними рішеннями адміністративних судів, які набрали законної сили. Суди встановили, що позивач надав контролюючому органу належні докази настання форс-мажорних обставин для списання безнадійного податкового боргу, визначені статтею 101 Податкового кодексу України. Отже, позивачем доведено його право на списання безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), оскільки в розумінні статті 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577 "Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків" позивач має всі відповідні докази настання таких обставин.     

Касаційний суд розглянувши доводи касаційної скарги, переглянувши оскаржувані судові рішення, дійшов висновку про наявність підстав передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, керуючись наступним.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно з підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідно до підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.
Згідно з підпунктом 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Податковим кодексом України.
Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК України, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Підпунктом 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 ПК України встановлено, що під терміном "безнадійний" розуміється, в тому числі, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).
За приписами пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до статті 101 ПК України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №577.
Згідно з пунктом 2.1 цього Порядку під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Такий факт непереборної сили підтверджується Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.
Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку встановлено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.
Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).
Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.
Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
02.12.2015 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Зазначене розпорядження опубліковано 08.12.2015 на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України Урядовий портал. Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком
Розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час. Так, згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України до зазначених населених пунктів належать, зокрема, місто Краматорськ.
Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" №1669-VII від 02.09.2014 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У справі, що розглядається, судами з`ясовано, що як вбачається з розрахунку, заборгованість позивача утворилась в результаті несплати орендної плати з юридичних осіб за квітень 2014 року - лютий 2016 року.

З Додатку №1 до податкових декларацій з плати за землю слідує, що земельні ділянки належать позивачу на праві користування згідно договорів оренди, що укладені з Краматорською міською радою, місце знаходження земельних ділянок - м.Краматорськ.
Як вже зазначалось, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015  №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» (від 30.10.2014 №1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», від 05.11.2014 №1079 «Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 №1053»), м.Краматорськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.
Період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України (абзац перший статті 1 цього Закону).
Відповідно до положень статті 31 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених  пунктом 30.2  цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат 9пункти 30.1, 30.2 цієї статті).
У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з аналізу зазначених норм Закону та ПК України вбачається, що вказаним Законом встановлено пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. 
Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ДПІ щодо незастосування до ТОВ «Краматорський феросплавний завод» податкової пільги - звільнення від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, встановленої Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». 
Оцінюючи спірні правовідносини слід застосовувати положення статті 1, 2, 8, 17, 19, 92, 107, частина 3 статті 113 Конституції України, як норми прямої дії, реалізовувати завдання адміністративного судочинства встановлені частиною першою статті 2 КАС України, застосовувати положення принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріплені підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України, здійснювати системний аналіз преамбули та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014 та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, цим же Законом встановлений період проведення антитерористичної операції та територію її проведення.
Як вбачається, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що під час проведення антитерористичної операції слід звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За положеннями статті 11 цього Закону (Прикінцеві та перехідні положення) визначено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.
Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що у межах спірних правовідносинах має місце скасування на період проведення антитерористичної операції обов`язку сплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної форм власності.

Водночас, Верховний Суд наголошує, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язків платника сплачувати податки і збори, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Крім того, слід врахувати, що стаття 37 ПК України встановлює підстави для припинення податкового обов`язку. Підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є:
37.3.1. ліквідація юридичної особи;
37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою;
37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом;
37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Аналогічний обов`язок платника податків закріплений і в підпункті 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, згідно з яким платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Окрім того, у даній справі, суди попередніх інстанцій в своїх рішеннях вказали, що позивач звернувся до відповідача з заявою про списання спірного податкового боргу, яка залишена ДПІ без відповіді. 

Аналізуючи положення підпункту 101.2.4 пункту 101.2. статті 101 ПК України, суд зазначає, що для визнання податкового боргу безнадійним має бути встановлений (доведений) причинно-наслідковий зв`язок між податковим боргом та форс-мажорними обставинами. Наявність форс-мажорних обставин є загальновідомим фактом, проте само по собі не доводить безнадійності податкового боргу, неможливості здійснити сплату самостійно визначених податкових зобов`язань платником податків.    
Суд зауважує, що діючим законодавством не передбачено засвідчення суб`єктам господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних) обставин окремо по кожній статті Податкового кодексу України, проте визначальним у спірних правовідносинах є не факт засвідчення таких обставин, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання, що має бути оцінено суб`єктом владних повноважень (відповідачем у справ) у кожному конкретному випадку при зверненні суб`єктів господарювання з відповідною заявою.
Відтак, Верховний Суд дійшов до висновку, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу, тобто визнання його безнадійним, є компетенцією суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) за результатами розгляду заяви Товариства. Ці обставини судами попередніх інстанцій не встановлювались, проте вони впливають на право платника податку бути звільненим від виконання свого обов`язку (погашення податкового боргу) шляхом списання безнадійного податкового боргу, що є предметом цього позову.
Згідно положень частини четвертої статті 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 КАС України).
Стаття 72 КАС України встановлює, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. 
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 КАС України).
Вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або підлягають витребуванню, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.08.2016 у справі №805/1108/16-а скасувати.

Передати справу №805/1108/16-а на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду