ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №522/3589/17
касаційне провадження №К/9901/7343/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:               Єзерова А.А., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 (головуючий суддя: Стас Л.В., судді: Шеметенко Л.П., Турецька І.О.) у справі №522/3589/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 позов задоволено:
визнано протиправним і скасовано рішення №28 від 07.02.2017 щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити позивачу перерахунок пенсії з урахуванням довідки військової прокуратури Південного регіону України № 18-9 вих-17 від 31.01.2017 у розмірі 80% з розміру місячного заробітку, починаючи з 01.09.2016 без обмеження граничного розміру пенсії.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії.       
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10.07.2018, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився Верховний Суд, виходив з того, що Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано норми, що регулюють порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, а новий Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), який скасував Закон України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-XII), визначив новий порядок перерахунку пенсій, який ще не визначений Кабінетом Міністрів України. Оскільки, на законодавчому рівні питання перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати не врегульовано, тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу у зв`язку із зміною місячного заробітку, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
18.12.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України (встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане). Заява мотивована тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII (зі змінами), якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. За цих обставин позивач стверджує, що в нього виникло право на перерахунок пенсії, а тому наявні підстави для перегляду постанови апеляційної інстанції від 29.06.2017 за виключними обставинами.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 у справі №522/3589/17; постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 залишено в силі.
Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону України № 1697-VII (зі змінами), втратили чинність з 13.12.2019, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом рішення №7-р(II)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19).Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що на час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення Одеським апеляційним адміністративним судом постанови від 29.06.2017, положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню пенсійним органом. Також суд апеляційної інстанції зауважує, що у разі, коли заявник вважає, що має право на перерахунок пенсії після прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019, він має право звернутися до відповідача із заявою про такий перерахунок. Окрім того, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті      361 КАС України, для перегляду судового рішення від 19.006.2017 у зв`язку з виключними обставинами.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати його і ухвалити нове рішення, яким постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 - скасувати, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 залишити в силі. 
Скаржник наполягає, що право на перерахунок пенсії підтверджене Конституційним Судом України, що дає йому підстави для перегляду судового рішення за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті      361 КАС України.
Ухвалою Верховного Суду від 06.04.2020 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 11.11.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. 
Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи встановлених судом, перевірив правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.
Згідно із частиною п`ятою статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами у тому числі (…) є: встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
За приписами частин першої, другої статті 365 цього Кодексу заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Частиною четвертою статті 368 КАС України встановлено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Зі змісту поданої позивачем до суду апеляційної інстанції заяви про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 за виключними обставинами вбачається, що останній, як на підставу для такого перегляду посилається на прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон №2136-VIII) закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Як слідує з резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнано неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України встановив наступний порядок його виконання: - частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Тобто, відповідно до статті 91 Закону №2136-VIII положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнано неконституційним, втратило чинність та, відповідно, не підлягає застосуванню з 13 грудня 2019 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р (ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.
Поряд з цим, предметом розгляду у справі, рішення у якій заявник просить переглянути за виключними обставинами, були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19).
Враховуючи, що на час виникнення спірних відносин у цій справі законодавством про пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій було покладено на Кабінет Міністрів України, то відсутні підстави для задоволення заяви позивача про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017, оскільки позивач у цій справі просив відповідача здійснити йому перерахунок пенсії за вислугу років з розрахунку 80% середнього заробітку без обмеження її максимального розміру, та здійснити йому відповідні виплати, коли закон про право, форми і види пенсійного забезпечення не передбачали підстав, умов та порядку перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури.
Таким чином, з огляду на відсутність ретроспективної дії рішення Конституційного Суду України, яке, на думку позивача, є підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017, колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами цього рішення.
Між тим, колегія суддів звертає увагу, що продовження існування стану порушення прав чи інтересів позивача й після ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом задля їх захисту.
Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №727/3366/16-а, від 05.11.2020 у справах №520/10430/18 та №П/811/208/18, а також в ухвалі від 30.09.2020 у справі №712/4939/16-а, і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від зазначених висновків.
Крім того, із змісту імперативних приписів пункту 1 частини п`ятої                         статті 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами виключно, якщо рішення суду ще не виконане.
У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки є рішенням, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено та не передбачає примусового виконання.
Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №818/1610/18 та від 28.10.2020 у справі №541/2602/16-а.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд встановив, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки прийняте з дотриманням норм процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №522/3589/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                           С. М. Чиркін
                                                                                          А. А. Єзеров
                                                                                                     В. М. Шарапа