УХВАЛА

09 грудня 2020 року 
Київ
справа №855/132/20
адміністративні провадження №№А/9901/76/20, А/9901/77/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:                
судді-доповідача - Губської О.А.
суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши апеляційні скарги адвоката Германа Олександра Олександровича - представника ОСОБА_1 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2020 року у справі №855/132/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Кароліно-Бугазька сільська територіальна виборча комісія Білгород-Дністровського району Одеської області  про визнання протиправною та скасування постанови, 
УСТАНОВИВ:
08 грудня 2020 року на електронну пошту Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга адвоката Германа Олександра Олександровича - представника ОСОБА_1 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2020 року у справі №855/132/20.
09 грудня 2020 року о 09:08 годині аналогічна апеляційна скарга від вказаної особи надійшла на електронну пошту Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
За правилами частини першої статті 300 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи відмови у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 296 та частини першої статті 297 КАС України апеляційна скарга подається у письмовій формі безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 КАС України    документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
За правилами абзацу 2 частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не визначено цим Кодексом.
Водночас Верховний Суд зауважує, що Закон України «Про електронний цифровий підпис», який визначав статус електронного цифрового підпису, втратив чинність 07 листопада 2018 року на підставі Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII.
Отже, на сьогодні порядок використання електронного цифрового підпису врегульований Законом України «Про електронні довірчі послуги», який набрав чинності 07 листопада 2018 року.
Відповідно до частини другої    статті 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг.
У той же час абзацом 1 частини першої    статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»    передбачено, що кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається кваліфікованим постачальником електронних довірчих послуг та включає надання користувачам електронних довірчих послуг засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки для генерації пар ключів та/або створення кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або перевірки кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або зберігання особистого ключа кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
На підставі наказу Державної судової адміністрації від 01 червня 2020 року №247 «Про запровадження в дослідну експлуатацію систем «Електронний суд» та «Електронний кабінет»» з 01 червня 2020 року у всіх місцевих та апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду запроваджено в дослідну експлуатацію підсистеми «Електронний суд», під час якої, зокрема Шостому апеляційному адміністративному суду, Касаційному адміністративному суду та учасникам процесу слід дотримуватись вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 у відповідній редакції в частині функціонування даних підсистем.
Отже, надсилання процесуальних документів до Шостого апеляційного адміністративного суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в електронній формі передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного кваліфікованого електронного підпису.
Тобто альтернативним способом звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їхнім скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет користувача підсистеми «Електронний суд».
Із матеріалів апеляційних скарг слідує, що вони надіслані на електронні адреси Шостого апеляційного адміністративного суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
У графі «Підписувач» скарги, що надійшла до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зазначено Германа Олександра Олександровича .
На підтвердження чинності підпису в цій апеляційній скарзі надано роздруківку протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису від 09 грудня 2020 року.
Така роздруківка протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису до апеляційної скарги, що подана 08 грудня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду, відсутня. 
Разом з тим, адвокатом Германом О.О. сформовано та надіслано ці апеляційні скарги на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою, що свідчить про використання заявником способу звернення із апеляційною скаргою, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Суд звертає увагу на те, що у цьому випадку право доступу до суду не порушується, оскільки позивач має можливість звернутись до суду в порядку визначеному Законом.
За висновками ЄСПЛ, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).
Проте, якщо держава передбачає апеляційне оскарження до суду вищої інстанції, вона має право встановлювати умови такої апеляції, як матеріальноправові, так і процесуальні, як-от: судові збори, часові обмеження, обов`язкове представництво тощо (рішення Європейського суду з прав людини від 12 червня 2006 року у справі "Степенська проти України" (Stepenska v. Ukraine). 
При цьому Суд зауважує, що заявник повинен продемонструвати уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, зокрема і до способів звернення з апеляційною скаргою.
Обмеження, пов`язанні з використанням підсистеми «Електронний суд», у тому числі щодо подачі процесуальних документів через Електронний кабінет, є легітимними, пропорційними та не перешкоджають доступу до правосуддя.
Отже, апеляційні скарги адвоката Германа Олександра Олександровича не можуть бути прийняті Судом до розгляду і підлягають поверненню особі, яка їх подала.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями    248, 298 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги адвоката Германа Олександра Олександровича - представника ОСОБА_1 на рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2020 року у справі №855/132/20 повернути особі, яка їх подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                              О.А. Губська

Судді                                                                                                                                             М.В. Білак

                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         Ж.М. Мельник-Томенко