УХВАЛА
 
24 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 243/13575/19
провадження № 61- 11268 ск 20 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),            Журавель В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 01 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування,
 
ВСТАНОВИВ :
 
27 липня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки окрім посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначено обов`язкові підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України (пункт 1 частина 3 чтатті 411 ЦПК України). 
 
На виконання вимог указаної ухвали ОСОБА_1 подав уточнену касаційну скаргу та усунув недоліки.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити рішення суду першої інстанції в силі, посилаючись на пункт 3, 4 частини другої статті 389 та пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо:
-          відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
-          якщо судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
ОСОБА_1 зазначає, що апеляційним судом не досліджено докази, що підтверджують хворобу його батька, через яку останній не міг захистити свої права щодо незаконного припинення страхової виплати.
 
З огляду на викладене, касаційна скарга подана на зазначене судове рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також положень Закону України «Про судовий збір».
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
 
Витребувати з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу                                 № 243/13575/19 за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати страхові виплати та виплатити їх в порядку спадкування.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк до 24 жовтня 2020 року, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                        В. І. Журавель
 
                                                                                                                        М. М. Русинчук