СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2020 р.                                                                   Справа № 922/1972/20  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Чернота Л.Ф. 
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу відповідача (вх.2689) на рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2020 (суддя Новікова Н.А., повний текст складено 18.09.2020) у справі №922/1972/20
за позовом Фізичної особи-підприємця Кобець Миколи Григоровича; Харківська область, с. Піщанка, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", Харківська область, с. Веселе, 
про     стягнення заборгованості у розмірі 247915,91 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець, Кобець Микола Григорович , звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Престиж", в якому просив суд  стягнути з останнього заборгованість за договором про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019 у розмірі 247915,91 грн., з яких: 240100 грн. - основного боргу,          4342,68 грн. - інфляційних втрат та 3473,23 грн. - 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач (замовник), в порушення умов договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019, не виконав свої зобов`язання з оплати наданих позивачем    послуг зі збирання врожаю кукурудзи, внаслідок чого, за останнім утворилась заборгованість в розмірі 240100 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст.625 Цивільного кодексу України. 

Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.09.2020 у справі №922/1972/20  позов задоволено.
В наведеному рішенні суд першої інстанції вказав, що акт здачі-приймання послуг №28/11-1 від 28.11.2019 є належним доказом на підтвердження факту надання позивачем відповідачу послуг зі збирання врожаю згідно договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019. Як зазначив місцевий господарський суд, відповідач не оплатив обумовлену в договорі та зазначену в акті здачі-приймання робіт вартість наданих послуг, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 240100 грн.
Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволені судом першої інстанції повністю, з посиланням на їх обґрунтованість та арифметичну правильність здійсненого позивачем розрахунку. 

Відповідач із вказаним  рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права,  просить це рішення скасувати  та прийняти нове, яким в позові відмовити. 
В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що наданий позивачем акт здачі-приймання наданих послуг №28/11-1 від 28.11.2019 не містить посилання на договір, у зв`язку з чим, неможливо встановити, що його складено сторонами на виконання умов договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019. Відповідач посилається також на те, що договором про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019 не передбачено підписання сторонами акту здачі-приймання робіт, як підтвердження факту виконання умов договору.  Крім того, як зазначає відповідач, акт здачі-приймання наданих послуг №28/11-1 від 28.11.2019 не містить строків оплати, що унеможливлює встановлення періоду прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати. Вказані обставини, на думку апелянта, не були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного  рішення.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів відповідача заперечує, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2020 у справі №922/1972/20 - залишити без змін. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

07.11.2019 між ФОП Кобець М.Г (замовник) та ТОВ «Агрофірма Престиж» (виконавець) укладено договір про надання сільськогосподарських послуг (далі-договір) (а.с.8).
Предметом договору є надання виконавцем послуг зі збирання врожаю  сільськогосподарських культур (а саме кукурудзи) на площах замовника, а саме 240,1 га,  з використанням необхідної для цього техніки.
За умовами п.2.2.2 договору, замовник зобов`язався прийняти надані виконавцем послуги та підписати акт здачі-приймання наданих послуг за умови належного надання послуг.
Пунктом 2.2.3 договору встановлено обов`язок замовника оплатити виконавцю послуги, визначені в п.1.1 цього договору, в розмірах і строки, встановлені договором. 
Відповідно до п. 3.1 договору, роботи виконавця зі збирання врожаю кукурудзи, згідно п.1.1. договору, оплачуються замовником з розрахунку: 1000 грн. за один зібраний гектар, з урахуванням надання послуг виконавцем при використанні пального замовника. 
Оплата за цим договором провадиться в безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акту здачі-приймання робіт (п.3.2 договору).           
Згідно п. 4.1 договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.7.1 договору).

28.11.2019 позивач та відповідач підписали акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №28/11-1, згідно якого, виконавцем були надані послуги зі збирання кукурудзи з площі  замовника 240,1 га. Вартість наданих послуг складає  240100 грн. В акті зазначено, що сторони не мають претензій один до одного (а.с.11).

Позивач в позові зазначає про те, що надані ним сільськогосподарські послуги вартістю 240100 грн. відповідач не оплатив, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. 

Судова колегія враховує наступне.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
За положеннями ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Обов`язок відповідача прийняти надані позивачем послуги та підписати акт здачі-приймання за умови належного надання послуг визначено в п.2.2.2 договору.
Відповідно до п. 3.1 договору, роботи виконавця зі збирання врожаю кукурудзи, згідно п.1.1. договору оплачуються замовником з розрахунку: 1000 грн. за один зібраний гектар, з урахуванням надання послуг виконавцем при використанні пального замовника. 
Факт надання позивачем відповідачу послуг зі збирання врожаю з площі      240,1 га  на загальну суму 240100 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи актом здачі-приймання наданих послуг №28/11-1 від 28.11.2019 (а.с.11).
Вказаний      акт містить всі обов`язкові реквізити, передбачені   Законом України  "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, дату складання, найменування та вартість наданих послуг, підписані представниками сторін без будь-яких зауважень, скріплені печатками підприємств.

Обов`язок відповідача оплатити надані послуги шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 банківських днів після підписання сторонами акту здачі-приймання робіт передбачений п.3.2 договору.
Таким чином, позивач має право вимагати      у відповідача належного виконання умов договору про надання сільськогосподарських послуг, в тому числі, оплатити надані послуги в повному обсязі, згідно підписаного сторонами акту.
Відповідач не оплатив надані позивачем послуги вартістю 240100 грн.  
Сума боргу відповідача підтверджується наданими позивачем матеріалами (договором, актом здачі-приймання робіт, розрахунком позовних вимог).
Відповідач в добровільному порядку заборгованість не оплатив, не представив суду доказів погашення боргу.
Враховуючи непогашення відповідачем суми основного боргу, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність  підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 240100  грн.

Позивач в позові просить суд стягнути з відповідача 3% річних  в розмірі   3473,23 грн. за період з 09.12.2019 по 01.06.2020 та інфляційній втрати  в розмірі 4342,68 грн. за період з січня  по травень 2020.
Судова колегія враховує наступне.  
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За положеннями статті  530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання  грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Право позивача вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати позивачеві.
Враховуючи встановлений факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, позивачем правомірно нараховано  відповідачу 3% річних та інфляційні втрати.
В апеляційній скарзі відповідач не спростовує розрахунки позивача, будь-яких заперечень стосовно періодів, за які позивачем здійснено нарахування, суду не надає.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 3473,23 грн. за період з 09.12.2019 по 01.06.2020 та інфляційних втрат в розмірі 4342,68 грн. за період з січня  по травень 2020.

Відповідач в апеляційній скарзі не заперечує факт підписання акту здачі-приймання наданих послуг №28/11-1 від 28.11.2019 та обставину отримання ним послуг, які в ньому зазначені. 

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що акт №28/11-1 не містить посилання на договір, у зв`язку з чим, неможливо встановити, що його складено сторонами саме на виконання умов договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019. 
Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до п.1.1 договору відповідач зобов`язався надати послуги зі збирання врожаю кукурудзи з площі замовника - 240,1 га.
В акті №28/11-1 зазначено, що позивачем надано послуги зі збирання врожаю кукурудзи з площі замовника - 240,1 га.
За умовами п.3.1 договору, вартість послуг виконавця складає 1000 грн. за один зібраний гектар.
В акті №28/11-1 вказано вартість наданих послуг - 240100 грн., тобто, розрахунок здійснено виходячи із умов договору та площі зібраного врожаю        (1000 грн. за 1 га). 
Пунктом 7.1 договору визначено, що він  діє до 31.12.2019.
Акт №28/11-1 підписано сторонами 28.11.2019.
Таким чином, умови договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019 стосовно виду послуг, їх обсягу та порядку визначення вартості співвідносяться з даними, вказаним в акті здачі-приймання №28/11-1 від 28.11.2019.
Відповідачем не надано суду доказів укладення з позивачем іншого договору, окрім договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019. 
З огляду на викладене, акт здачі-приймання наданих послуг №28/11-1 від 28.11.2019 є належним доказом надання позивачем відповідачу послуг на підставі договору про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019.
Відповідач підписав вказаний акт без зауважень,  у зв`язку з чим, у останнього виник обов`язок з  повної оплати наданих позивачем послуг.
Враховуючи наведене, доводи апелянта про відсутність у нього обов`язку з оплати з тих підстав, що акт не містить посилання на договір - є необґрунтованими та не приймаються судом.  

В апеляційній скарзі відповідач також посилається на те, що  договором про надання сільськогосподарських послуг від 07.11.2019 не передбачено підписання сторонами акту здачі-приймання робіт, як підтвердження факту виконання умов договору.  
Судова колегія не погоджується з такими доводами відповідача, оскільки в п.2.2.2 договору встановлено обов`язок відповідача прийняти виконані позивачем роботи шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг.
Крім того, за умовами п.3.2 договору, оплата наданих послуг здійснюється протягом 10 днів після підписання сторонами акту здачі-приймання робіт. 
Акт здачі-приймання робіт є первинним бухгалтерським документом в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік на фінансову звітність в Україні»,  що підтверджує факт здійснення господарської операції.
Враховуючи наведене, в договорі сторонами погоджено підписання акту здачі-приймання послуг і саме цей документ є належним доказом на підтвердження факту виконання позивачем умов договору, що спростовує доводи відповідача про зворотне.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що  акт здачі-приймання наданих послуг №28/11-1 від 28.11.2019 не містить строків оплати, що унеможливлює встановлення періоду прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати. 
Судова колегія зазначає, що за змістом ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, строк та порядок оплати за надані послуги встановлюється сторонами в договорі.
В п.3.2 договору сторони погодили строк оплати - протягом 10 банківських днів після підписання акту здачі-приймання робіт.
Враховуючи умови договору, прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати розпочалося після сплинення 10-ти денного строку з дня підписання сторонами акту здачі-приймання №28/11-1 від 28.11.2019.
Акт здачі-приймання робіт містить відомості про господарську операцію, проте, не встановлює строків оплати, як помилково вважає відповідач, оскільки порядок розрахунків узгоджено сторонами в договорі (п.3.2).

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків Господарського суду Харківської області. 
Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, а також положення ст.269 ГПК України судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального  і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2020 року  у справі №922/1972/20 - без змін.
З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282,  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача  залишити без задоволення 
Рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2020 року  у справі №922/1972/20  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09.12.2020р.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота