Справа № 132/2635/19
Провадження № 22-ц/801/1991/2020
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року	Справа № 132/2635/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року, ухвалене суддею Сєліним Є.В. в м. Калинівка, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СВК Мрія», державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко Оксани Василівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Трак» про скасування рішення державного реєстратора, про визнання договорів оренди землі недійсними, про визнання додаткової угоди укладеною, про зобов`язання звільнити земельну ділянку,
встановив:
У липні 2019 року ТОВ «Лан-Агро» звернулося до суду із вказаним позовом та згідно збільшених позовних вимог просило:
1) скасувати рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В., яке датоване 11.03.2019 з індексним номером 45892429, в частині державної реєстрації прав припинення права оренди земельної ділянки площею 2,2423 га, із кадастровим номером 0521686300:06:000:0287, яка знаходиться на території Пиківської сільради Калинівського району Вінницької області, за ТОВ «Лан-Агро» згідно укладеного 02.02.2009 договору оренди землі із ОСОБА_1 ; 
2) визнати недійсним укладений 12.06.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «СВК Мрія» договір оренди вищевказаної земельної ділянки, зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 20.06.2019, індексний номер 47435245; 
3) визнати укладеною додаткову угоду від 05.04.2019 до договору оренди землі № 318 від 02.02.2009 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан-Агро», предметом якої є оренда вищевказаної земельної ділянки, на відповідних умовах; 
4) визнати недійсним укладений 02.07.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» договір оренди землі, зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11.07.2019, індексний номер 47736672; 
5) зобов`язати ТОВ «Агро Трак» звільнити вищевказану земельну ділянку з передачею ТОВ «Лан-Агро» незібраного врожаю сільськогосподарських культур на вказаній земельній ділянці.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.02.2009 між ТОВ «Лан-Агро» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір, за яким у платне користування строком на 10 років передано земельну ділянку площею 2,2423 га, яка знаходиться на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області. Договір зареєстровано в Державному реєстрі земель 10.06.2009. 
Позивачу стало відомо, що за відсутності на те законодавчих підстав, під час дії договору оренди вказаної земельної ділянки рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільради Немирівського району Вінницької області 26.02.2019 проведено державну реєстрацію припинення права оренди за ТОВ «Лан-Агро», підставою для чого став лист-повідомлення ОСОБА_1 щодо відмови в пролонгації договору оренди. Оскільки на момент вчинення держреєстратором вказаної дії строк дії договору оренди не закінчився, його сторони не укладали жодних угод про його розірвання, підстав для державної реєстрації припинення права оренди за ТОВ «Лан-Агро» не існувало, а відтак держреєстратор ОСОБА_2 діяла всупереч закону, чим незаконно та безпідставно обмежила позивача в праві оренди спірної земельної ділянки, а тому це рішення підлягає скасуванню. 
Також ОСОБА_1 всупереч договору оренди землі від 02.02.2009 та актам цивільного законодавства України, які регулюють відносини пов`язані з орендою землі, 12.06.2019 уклав договір оренди земельної ділянки, державна реєстрація якого проведена 14.06.2019, із ТОВ «СВК Мрія», чим порушив переважне право позивача перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), а тому такий договір підлягає визнанню недійсним. 
26.04.2019 товариство направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі № 318 від 02.02.2009 та проект додаткової угоди до нього від 05.04.2019, які отримані останнім 03.05.2019, однак листом від 06.05.2019 ОСОБА_1 повідомив про відмову в пролонгації договору оренди землі, яку обґрунтував бажанням використовувати земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти. На момент направлення листа про бажання скористатись переважним правом на поновлення договору оренди землі, ця земельна ділянка вже перебувала в оренді у ТОВ «СВК Мрія» відповідно до договору оренди від 25.02.2019, який в подальшому за угодою сторін від 07.06.2019 розірваний. Дані дії відповідача ОСОБА_1 свідчать про невизнання переважного права позивача на поновлення договору оренди землі, оскільки орендодавець всупереч ст.33 Закону України «Про оренду землі», ст.777 ЦК України та умов укладеного договору, позбавив першочергового права ТОВ «Лан-Агро» оренди спірної земельної ділянки, надавши перевагу в передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «СВК Мрія», який немає будь-якого переважного права на оренду земельної ділянки як позивач. Таким чином, переважне право ТОВ «Лан-Агро» припиненим не було, а направлений лист ОСОБА_1 не є в розумінні ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі» запереченням в поновленні договору оренди землі позивачу, оскільки має інший зміст та обґрунтування. 
Укладений 02.07.2019 договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак», також є недійсним, оскільки він укладений в порушення вимог діючого законодавства, а саме позивач вважає, що дії ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» по укладенню договору оренди спірної земельної ділянки свідчать про невизнання та порушення переважного права ТОВ «Лан-Агро» на поновлення договору оренди землі із ОСОБА_1 . Маючи зареєстроване право оренди спірної землі, ТОВ «Агро Трак» може здійснити її обробіток, в той час коли на спірній землі знаходиться засіяна сільськогосподарська культура ТОВ «Лан-Агро» за час дії укладеного договору оренди землі з ОСОБА_1 , який має право зібрати позивач. 
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В. від 11.03.2019, індексний номер 45892429.
Стягнуто з державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В. на користь ТОВ «Лан-Агро», пропорційно до задоволених позовних вимог, документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 грн 00 коп., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн, а всього 2 921 грн 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «Лан-Агро» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 12.06.2019 та договору оренди землі від 02.07.2019, про визнання укладеною додаткову угоду від 05.04.2019 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Скарга мотивована тим, що лист відповідача ОСОБА_1 від 14.02.2019 не припиняє переважне право позивача, оскільки він направлений з порушенням вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі»; суд не надав належної оцінки листу відповідача від 06.05.2019, в якому він зазначав про намір використовувати спірну земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти, при тому, що на момент направлення вказаного листа земельна ділянка вже перебувавала в оренді ТОВ «СВК Мрія»; волевиявлення ОСОБА_1 щодо відмови позивачу в поновленні договору оренди землі з підстав використання земельної ділянки самостійно не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідач спірну земельну ділянку передав в оренду двічі, хоча мав користуватися нею самостійно; відмовляючи у поновленні договору ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував в зв`язку з чим запропонований розмір орендної плати та інші умови договору його не влаштовують; переважне право перед іншими особами свідчить, що таке право може бути лише в разі наявності інших осіб; ОСОБА_1 , маючи намір передати майно в оренду та за наявності попереднього орендаря, обмежений переважним правом такого орендаря; ОСОБА_1 мав вказати у відповіді первісному орендарю, які запропоновані умови його не влаштовують та які могли б бути для нього прийнятними; висновок суду, що проект додаткової угоди містить умови про зміну істотних умов договору оренди землі, на яку потрібна згода сторін та якої зі сторони відповідача не було, суперечить закону.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Агро Трак» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, а також в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання звільнити земельну ділянку з передачею незібраного врожаю сільськогосподарських культур на земельній ділянці ТОВ «Лан-Агро» апелянтом не оскаржується, тому апеляційним судом на підставі ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядається.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що  ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 022591, виданого 01.09.2004 Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 05.03.2004 № 64, є власником земельної ділянки площею 2,2423 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського товариства, кадастровий номер 0521686300:06:000:0287 (а.с.24 т.1).
02.02.2009 між ТОВ «Лан-Агро» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №318, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав, а товариство прийняло в строкове платне користування зазначену вище земельну ділянку строком на 10 років, з орендною платою щорічно в розмірі 3% від нормативної оцінки землі.
У розділі 3 договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на продовження його на новий строк. Сторони дійшли згоди, що у разі відсутності за один рік до закінчення строку дії договору письмового повідомлення орендодавця про ненадання згоди на продовження терміну дії даного договору оренди, цей договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах.
Договір оренди землі зареєстрований у Калинівському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при ДКУ по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.06.2009 за № 040986300156 (а.с.20-21,26-27 т.1). 
Враховуючи положення ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, строк дії договору оренди землі почався після набрання ним чинності, тобто з 10.06.2009, та закінчився 10.06.2019.
15.02.2019 ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Лан-Агро» направлено лист-повідомлення (датований 14.02.2019), в якому він зазначив про небажання поновлювати дію договору оренди вищевказаної земельної ділянки, так як має намір використовувати її для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти (а.с.30 т.1). 
Вказаний лист-повідомлення отримано ТОВ «Лан-Агро» 20.02.2019, про що свідчить її засвідчена копія, яка додана позивачем до позовної заяви та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.214 т.1).
На виконання Закону України «Про оренду землі» та положень п. 3.1 договору оренди землі від 02.02.2009, ТОВ «Лан-Агро» завчасно 05.04.2019 (дата направлення - 26.04.2019) направило ОСОБА_1 лист-повідомлення з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки № 318 від 02.02.2009 шляхом підписання додаткової угоди разом з проектом додаткової угоди. Вказаний лист отримано ОСОБА_1 03.05.2020 (а.с.47-51 т.1).
06.05.2019, у відповідь на вказаний лист, відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача із листом-повідомленням (дата направлення – 10.05.2019), в якому повідомив про відмову в пролонгації договору оренди, зазначивши, що не бажає поновлювати дію договору оренди від 02.02.2009 і має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти (а.с.40-41 т.1). 
Дану відмову ОСОБА_1 в пролонгації договору оренди землі № 318 від 02.02.2009 отримано ТОВ «Лан-Агро», про що свідчить її засвідчена копія, яка додана позивачем до позовної заяви та не заперечується позивачем.
12.06.2019, тобто після закінчення строку дії договору оренди землі № 318 від 02.02.2009, ОСОБА_1 уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з ТОВ «СВК Мрія», який був зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільради Немирівського району Вінницької області від 20.06.2019.
Відповідно до рішення державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області Білієнко О.В., за індексним номером 47735869, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.07.2019 внесено відомості про дострокове розірвання договору оренди землі б/н від 12.06.2019, на підставі угоди б/н від 01.07.2019 про дострокове розірвання договору оренди землі (а.с.105-106, 175-176 т.1). 
02.07.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки, зареєстрований за рішенням державного реєстратора Вовчоцької сільської ради Немирівського району Вінницької області від 11.07.2019 (а.с.105-106,230-231 т.1).
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частиною восьмою, одинадцятою вказаної статті визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржено в суді.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України, яка передбачає, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.
Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.
Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою - п`ятою цього Закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц дійшла висновку, що аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Встановлено, що позивач направив повідомлення про намір продовжити дію договору оренди з проектом додаткової угоди, а відповідач-орендодавець своїми листами ще до закінчення дії договору оренди - у лютому, травні 2019 року повідомив позивача про небажання продовжувати строк договору оренди землі на новий строк та просив утримуватися від вчинення дій, які перешкодили йому б відразу після закінчення строку дії договору оренди використовувати належну йому земельну ділянку.
Запропоновані позивачем зміни істотних умов договору, а саме, розмір орендної плати та строк дії цього договору потребують згоди сторін, проте між сторонами такої згоди досягнуто не було.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.09.2019 у справі №908/2314/18, частинами 1 - 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що умови договору оренди землі можуть бути змінені лише за згодою сторін, а у разі недосягнення такої домовленості щодо істотних умов переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється; недосягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов договору при їх зміні виключає поновлення договору оренди землі з підстав переважного права (частина 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Наявність  заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №379/1439/18 та постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №378/338/18.
За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що ТОВ «Лан Агро» втратило право на поновлення договору оренди землі, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору. Крім того, ОСОБА_1 двічі повідомляв ТОВ «Лан Агро» про небажання поновлювати договір оренди землі. Отже відсутні підстави для застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки до закінчення строку дії договору оренди орендодавець повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди.
Також суд першої інстанції вірно виходив з того, що підстав для визнання недійсними договорів оренди від 12.06.2019 та від 02.07.2019, які укладені ОСОБА_1 з ТОВ «СВК Мрія» та ТОВ «Агро Трак» не має, оскільки спірна земельна ділянка передавалася у користування вказаних товариств вже після закінчення дії договору оренди землі від 02.02.2009, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Лан-Агро».
Посилання апелянта на ту обставину, що лист-повідомлення орендодавця ОСОБА_1 від 14.02.2019 надісланий не у відповідь на лист орендаря, тобто не в порядку вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є безпідставним, оскільки письмова заява (лист-повідомлення) орендодавця, у якій він чітко висловив свою волю на відмову від продовження строку оренди з ТОВ «Лан-Агро» уже сама по собі свідчить про незгоду орендодавця на поновлення договору оренди землі із позивачем.
Колегія суддів вважає, що надсилання орендодавцем такого повідомлення раніше отримання ним листа-повідомлення від орендаря щодо поновлення договору оренди землі з додатковою угодою не суперечить умовам договору, не змінює волевиявлення ОСОБА_1 та свідчить про відсутність підстав для поновлення договору оренди землі. 
Крім того, в подальшому орендодавець у відповідь на лист-повідомлення орендаря про бажання скористатися переважним правом підтвердив своє волевиявлення не продовжувати дію договору оренди, укладеного з позивачем.
Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_1 в листі-повідомленні від 06.05.2019 вказував на те, що бажає використовувати орендовану земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти, однак, на момент направлення листа-повідомлення спірна земельна ділянка вже перебувала в оренді ТОВ «СВК Мрія», а також в подальшому після розірвання договору оренди ще двічі передавалася в оренду, не приймаються колегію суддів до уваги, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Укладений 25.02.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «СВК «Мрія» договір оренди землі (під час дії укладеного 02.02.2009 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан-Агро» договору оренди землі) був розірваний за угодою сторін 07.06.2019, тобто до закінчення дії договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лан-Агро».
При цьому, укладення власником земельної ділянки в подальшому оспорюваних договорів оренди земельної ділянки з ТОВ «СВК Мрія» та ТОВ Агро Трак» не призвело до порушення права ТОВ «Лан-Агро», оскільки оспорювані договори було укладено після закінчення строку дії попереднього договору оренди, тобто, за відсутності договірних відносин між ТОВ «Лан-Агро» і ОСОБА_3 . 
Чинний договір оренди землі за обставинами справи з новим орендарем ТОВ «Агро Трак» орендодавцем укладено на більш вигідних умовах для останнього (позивачем був запропонований розмір орендної плати у 10 500 грн, тоді як за новим договором оренди розмір такої плати становить 10 600 грн).
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 у листі-повідомленні від 06.05.2020 жодним чином не обґрунтував у зв`язку з чим запропонований розмір орендної плати та інші умови договору його не влаштовують, а підстава відмови в поновленні договору оренди (користування земельною ділянкою самостійно або незгода з розміром орендної плати чи іншими істотними умовами) є визначальною.
Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки Верховний Суд в постанові від 04 грудня 2019 року у справі №693/42/18 зазначив, що закон зобов`язує орендодавця повідомити орендаря про бажання чи небажання продовжувати договір, а не вказувати причини такого.
Тому причини відмови в поновленні договору-оренди не є визначальними.
У відповіді на пропозицію позивача щодо поновлення договору оренди землі від 02.02.2009 ОСОБА_1 зазначив, що має намір використовувати належну йому земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд або самостійно її обробляти, тобто відмова з приводу самостійного обробітку не була основною.
Використання ОСОБА_1 земельної ділянки для власних потреб на свій розсуд, на думку колегії суддів, свідчить про можливість власника земельної ділянки розпоряджатися нею на свій розсуд, в тому числі і надавати її в оренду.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильні висновки суду першої інстанції та не спростовують їх.
Зі змісту апеляційної скарги слідує, що її мотиви зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, що стосуються переважного права ТОВ «Лан-Агро» на поновлення договору оренди землі.
Виходячи зі змісту позову та клопотання про збільшення позовних вимог, позивач просив визнати недійсними договори оренди землі, укладені 12.06.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «СВК Мрія» та 02.07.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Трак» у зв`язку з тим, що їх укладання свідчить про невизнання та порушення переважного права ТОВ «Лан-Агро» на поновлення договору оренди землі із ОСОБА_1 , отже, визнання недійсними договорів є наслідком визнання порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі. 
Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку, що переважне право ТОВ «Лан-Агро» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, з яким погодився і апеляційний суд, правильним є рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання недійсним договорів оренди землі.
Отже, суд першої інстанції виходячи з обставин, встановлених при розгляді справи, і на підставі доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, яким була надана оцінка згідно з вимогами процесуального закону, зробив правильні висновки про відсутність підстав для задоволення позову в частині оскаржених вимог. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону, тому підстави для його скасування відсутні.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, немає, а судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за ТОВ «Лан Агро». 
Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лан-Агро» залишити без задоволення.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 28 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 грудня 2020 року.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета