ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020                                                  м. Дніпро                            Справа №  904/5208/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.
секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.
за участю адвоката ОСОБА_1 - Коваленка М.В. ордер серії ДП № 000013 від 15.12.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 у справі № 904/5208/20 (суддя Мартинюк С.В.)
за заявою:  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 
про визнання неплатоспроможним, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і ухвали суду першої інстанції.

22.09.2020 ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або боржник) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі щодо її неплатоспроможності на підставі статей 113, 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ).
Заява ОСОБА_1 мотивована наявністю у неї накопичених боргів перед фінансовими установами (список з УБКІ додається), а також відсутністю у неї достатньої матеріальної спроможності виплачувати ці борги через скрутне матеріальне становище, в якому вона опинилася разом зі своєю родиною.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 у справі № 904/5208/20 заяву ОСОБА_1 (вх. б/н від 03.09.2020) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і додані до неї документи повернуто без розгляду.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована відсутністю доданих до заяви доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, що передбачено змістом п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду де просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 з передачею справи № 904/5208/20 до суду першої інстанції для продовження розгляду; зобов`язати Господарський суд Дніпропетровської області відкрити провадження у справі          № 904/5208/20.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом повернуто заяву у справі без надання заявникові можливості усунути недоліки, що є порушенням норм ст. 174 ГПК України. 
На думку ОСОБА_1 , надмірний формалізм і тлумачення судом першої інстанції Кодексу (КУзПБ) на власний розсуд порушує її права на судовий захист, оскільки відсутність у неї грошових коштів, необхідних для авансування роботи арбітражного керуючого не може бути бар`єром для доступу до процедур банкрутства та здійснення правосуддя.
Крім того, ОСОБА_1 вважає безпідставною відмову місцевим господарським судом у задоволенні клопотання боржника про розподіл між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майном боржника.

3. Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Як зазначалося вище, 22.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі щодо її неплатоспроможності з підстав наявності у неї боргів перед 14 фінансовими установами за 16 кредитними договорами.
Згідно з даними УДБКІ та за особистими підрахунками заявниці, розмір її заборгованості за всіма кредитними договорами складає приблизно 421764,02 грн, які вона не в змозі погасити через недостатній рівень її заробітної плати за основним місцем роботи, відсутності у неї інших джерел доходу та майна.
Наявність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами та постійне нарахування фінансовими установами штрафних санкцій і стало підставою для звернення останньої до господарського суду про визнання її власної неплатоспроможності в порядку передбаченому КУзПБ для фізичних осіб.
Предметом оскарження у даній справі є ухвала місцевого господарського суду від 23.09.2020 про повернення ОСОБА_1 заяви з доданими до неї документами про визнання її неплатоспроможною.

4. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та частково задовольняє доводи апеляційної скарги.

Повертаючи заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника – фізичної особи ОСОБА_1 , місцевий господарський суд вказав на те, що боржником до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, а відтак суд дійшов до висновку, що подана заява не відповідає змісту вимог, визначених ст. 116 КУзПБ.
При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що ні нормами КУзПБ, а ні іншим нормативно-правовим актом не передбачено можливості розстрочення, відстрочення чи звільнення ініціатора провадження у справі про неплатоспроможність від авансування винагороди арбітражному керуючому.
З урахуванням вищевикладеного, місцевий господарський суд не знайшов достатніх підстав для задоволення клопотання боржника про створення кредиторами фонду для авансування винагороди арбітражного керуючого за рахунок кредиторів, оскільки обов`язок авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, відповідно до КУзПБ покладено саме на ініціатора провадження у справі про неплатоспроможність.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення без розгляду заяви боржника є передчасним, з огляду на наступне.
21.10.2019 набрав чинності КУзПБ, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Частиною 1 ст. 2 КУзПБ встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі – ГПК України), іншими законами України.
КУзПБ є спеціальним нормативно-правовим актом і тому норми інших законодавчих актів, у тому числі господарського процесуального законодавства, застосовуються субсидіарно (ч. 1 ст. 2 КУзПБ).
При цьому, таке застосування загальних норм настільки має місце, наскільки вони не змінюються, або не протирічать спеціальним нормам КУзПБ. 
Статтею 113 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Вимоги щодо заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність містяться, зокрема, у статтях 115, 116 КУзПБ.
Зміст та форма заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство повинні відповідати приписам КУзПБ.
Перелік документів (доказів), які в обов`язковому порядку додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність чітко визначений    ст. 116 КУзПБ.
Пунктом 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Частиною 2 ст. 30 КУзПБ передбачено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2102,00 грн.
Таким чином, правильним є висновок місцевого господарського суду про те, що заявник до заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність мав надати докази авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб за три місяці виконання повноважень що становить 31530,00 грн, але таких не надано.
В силу положень статей 113, 117 КУзПБ у справах про неплатоспроможність громадян суди мають застосовувати норми, які стосуються юридичних осіб, у тому числі статей 37, 38 цього Кодексу.
Статтею 38 КУзПБ передбачено три підстави для повернення заяви без розгляду, з яких тільки одна стосується недотримання саме вимог щодо оформлення заяви, передбаченої ст. 34 або ст. 116 КУзПБ.
Це має місце коли заява про відкриття провадження у справі про банкрутство підписана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не мала права її підписувати.
Інших підстав для повернення заяви або відмови у її прийнятті, у разі недотримання форми заяви КУзПБ не передбачає.
При цьому, як четвертою, так і третьою книгою КУзПБ не врегульовані дії судді при виявленні інших недоліків заяви про відкриття у справі про неплатоспроможність фізичної особи, зокрема ст. ст. 37, 38 та 113, 116, 117 КУзПБ.
У зв`язку чим, виникла колізія між зазначеними нормами КУзПБ та ст. 174 ГПК України, як загальною нормою, яка регулює питання залишення позову без руху.
На думку колегії суддів, така колізія повинна бути усунена шляхом застосування до вказаних правовідносин ст. 174 ГПК України з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ, які законодавець виклав відносно заяв про відкриття провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність), що містяться у статтях 34 та 116 КУзПБ.
Тобто, суддя у разі виявлення невідповідності заяви про відкриття у справі про неплатоспроможність фізичної особи вимогам ст. 116 КУзПБ, має протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду постановити ухвалу про залишення заяви без руху, і лише у разі не усунення вказаних в ухвалі недоліків, повернути заяву заявникові (ч. 4 ст. 174 ГПК України).
Натомість, як вже зазначалося вище, суд першої інстанції, встановивши, що заява фізичної особи ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 3 ст. 116 КУзПБ, а саме відсутні докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень, повернув заяву без розгляду, чим фактично позбавив заявницю процесуального права та можливості виправити недоліки заяви, що передбачено загальною нормою ст. 174 ГПК України.
Отже, в контексті норм ГПК України та КУзПБ неподання заявником документів передбачених вказаними статтями, свідчить про недоліки такої заяви, що відповідно до ст. 174 ГПК України є підставою для залишення поданої заяви без руху та надання строку для усунення недоліків шляхом подання необхідних доказів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним висновок господарського суду про наявність підстав для повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 , оскільки встановивши, що останньою не надано до заяви доказів перерахування на депозитний рахунок суду суми авансування грошової винагороди арбітражному керуючому, місцевий господарський суд мав би залишити відповідну заяву без руху та надати заявникові строк для усунення недоліків поданої ним заяви.
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що КУзПБ передбачає оплату послуг арбітражного керуючого, яка може здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, про що заявником було подано відповідне клопотання про розподіл між кредиторами зобов`язання сплатити кошти за відшкодування витрат арбітражного керуючого, винагороди та пов`язаних з виконанням повноважень розпорядженням майном боржника витрат, а також клопотання про створення кредиторами Фонду для авансування грошової винагороди, які були обґрунтовані відсутністю достатніх коштів на виплату одноразової суми авансування вказаної грошової винагороди.
Так, як зазначалося вище, обов`язок боржника авансувати на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією до звернення з відповідною заявою передбачений нормами КУзПБ і подання таких доказів є обов`язковою умовою, передбаченою ст. 116 КУзПБ. Разом з тим, жодною нормою діючого законодавства не передбачено права боржника на звільнення від авансування винагороди арбітражному керуючому при поданні такої заяви, як не передбачено і умов, за яких суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити заявника від здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому.
Посилання апелянта на ст. 114 КУзПБ щодо покладення на кредиторів витрат боржника по сплаті суми авансування винагороди арбітражному керуючому, передбачених ст. 116 КУзПБ, колегія суддів також відхиляє, оскільки даною нормою статті передбачено право кредиторів за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду, а не здійснити авансування винагороди арбітражному керуючому.
Таким чином нормами КУзПБ встановлено обов`язок особи, яка подає заяву про відкриття справи щодо неплатоспроможності фізичної особи надати докази перерахування на депозитний рахунок господарського суду суми авансування винагороди арбітражному керуючому.

5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал, зокрема про повернення заяви про відкриття справи про банкрутство справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вбачає підстави для часткового  задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 у справі                 № 904/5208/20 з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

6. Судові витрати.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 129, 269, 271, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2020 у справі № 904/5208/20 - скасувати.
Справу № 904/5208/20 направити до Господарського суду Дніпропетровської області на стадію прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 16.12.2020.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Парусніков

Судді:                                                                                Л.М. Білецька

                                                                                          І.О. Вечірко