СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2020 р.                                                                        Справа № 922/2087/20  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В., суддя  Хачатрян В.С., 
за участю секретаря судового засідання  Довбиш А.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича (вх. №3185 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 922/2087/20, 
за позовом Фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича, м.Барвінкове, Харківська область,
3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , м. Слов`янськ,
до Барвінківського Виконавчого комітету міської ради Харківської області, м. Барвінкове, Харківська область, 
3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Барвінківська міська рада Харківської області, м. Барвінкове, Харківська область, 
3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, м. Київ, 
про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Фізичною особою-підприємцем Мірошніченко Володимиром Семеновичем (позивач) до Барвінківського Виконавчого комітету міської ради Харківської області (відповідач) про визнання за позивачем права власності на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1" розташованого за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39.
Позовні вимоги обґрунтовані будівництвом Фізичною особою-підприємцем Мірошніченко Володимиром Семеновичем нежитлової прибудови літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлової прибудови літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлової прибудови літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлової прибудови літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1" розташованих за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39 на земельній ділянці приналежної йому на праві приватної власності, без належної дозвільної документації для проведення такого будівництва.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у справі №922/2087/20 відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання в установленому законом порядку дозвільних документів та проектної документації на самочинно реконструйований об`єкт, а також документів щодо введення його в експлуатацію, як підстави для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт в порядку статті 376 Цивільного кодексу України.
Позивач з відповідним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що:
-судом першої інстанції безпідставно залучено до участі у справі в якості третьої особи - Державну архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, оскільки Державна архітектурно-будівельна інспекція України знаходиться в стані припинення, а її структурний підрозділ Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області не є окремою юридичною особою.
-судом першої інстанції не взято до уваги відсутність заперечень фізичної особи ОСОБА_1 з приводу задоволення позовних вимог;
-відсутність доказів прийняття об`єкта в експлуатацію не є підставою для відмови в задоволенні позову в порядку статті 376 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24 листопада 2020 року у справі №922/2087/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича на рішення Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у справі №922/2087/20; призначено справу до розгляду на 14 грудня 2020 року о 10:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132. 

У судове засідання, яке відбулось 14 грудня 2020 року, представники сторін не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.
07 грудня 2020 року від фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (вх.№12142).

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
Відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 627247, індексний номер 42695412, виданого 30 грудня 2005 року Барвінківською міською радою Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2 010568400043 позивачу на праві власності належить земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_1 , площею 0,2363 га, співвласником якої є третя особа - ОСОБА_1 .
Цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування будівель магазину.
Кадастровий номер земельної ділянки - 6320410100:00:004:0064.
На зазначеній земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташоване нежитлове приміщення - магазин під літ. "А-1", співвласниками якого в рівних частинах, тобто, власником 1/2 частки є ОСОБА_2 , власником 1/2 частки є ОСОБА_1 .
Позивачем у позові вказано, що одна друга частка нежитлового приміщення - магазину належить позивачеві на підстав Договору дарування, посвідченого Винниченко В.І., приватним нотаріусом Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області 12 жовтня 2004 року за реєстром № 1937. На вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_1 позивач, за власні кошти, до своєї частки магазину прибудував наступне нерухоме майно - господарські приміщення: прибудову літ. " а2", прибудову " а3", прибудову "а5", прибудову "а6". Будівництво зазначених прибудов виконано позивачем самочинно, у зв`язку з чим на підставі постанови № 31-П від 11 лютого 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеної головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 2 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Холодним Михайлом Миколайовичем на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн, який позивачем був сплачений 26 лютогог 2020 року.
За твердженням фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича, побудовані нежитлові прибудови відповідають чинним нормам та правилам, але оформити право власності у встановленому законодавством порядку неможливо за відсутності документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт.
Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку у зв`язку із чим, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд визнати право власності за позивачем - фізичною особою-підприємцем Мірошніченко Володимиром Семеновичем на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1" розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.
Звертаючись з  позовом до господарського суду позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ним було самочинно проведено реконструкцію будівлі магазину, шляхом добудови допоміжних складських приміщень на об`єкті з класом наслідків CC1, за адресою: Харківська обл., Барвінківський р-н, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39 без отримання права па виконання будівельних робіт.
Предметом спору у даній справі є визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а, отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми  Конституції України,  Цивільного кодексу України  та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.
Статтею 16 Цивільного Кодексу України  передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності.
Відповідно до частини 4  статті 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Згідно з частиною 4 статті 41 Основного закону та частиною 1  статті 321 Цивільного кодексу України, право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 Цивільного кодексу України  передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У  статті 392 Цивільного кодексу України  закріплено захист прав існуючого власника, право власності якого не визнається або оспорюється іншою особою, в той час як позивач у спорі про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, не будучи власником спірного об`єкта нерухомості, звертається до суду з метою набуття права власності на таке майно, тобто визнання в судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права, а не підставою для його виникнення.
Відповідно до  статті 29 Закону України "Про планування та забудову території", здійснення будівельних робіт на об`єктах містобудування без дозволу невиконання будівельних робіт чи його перереєстрації, а також здійснення незазначених у дозволі будівельних робіт вважається самочинним будівництвом.
Згідно з частиною 1  статті 376 Цивільного кодексу України  житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною 2 вказаної статті чітко передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Однак, в окремих випадках  стаття 376 Цивільного кодексу України  передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в разі наявності обставин, передбачених частинами третьою, п`ятою цієї статті.
Так, відповідно до частини 3  статті 376 Цивільного кодексу України  право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
При цьому, частиною 5 цієї статті визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об`єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об`єкту, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (частина 4  статті 376 Цивільного кодексу України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі №11/384-06.
З матеріалів справи вбачається, що нежитлова прибудова літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлова прибудова літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлова прибудова літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлова прибудова літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1" розташові на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39, яка належить позивачеві на праві приватної власності відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 627247, індексний номер 42695412, виданого 30 грудня 2005 року  Барвінківською міською радою Харківської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2 010568400043. 
Цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування будівель магазину.
Оскільки будівництво нежитлових прибудов здійснювалось на земельній ділянці, яка належить фізичній особі-підприємцю Мірошніченко Володимиру Семеновичу на праві власності та відповідно до цільового призначення земельної ділянки воно вважається таким, що не порушує прав власника земельної ділянки та відповідає меті її використання.
Колегія суддів враховує, що після завершення будівництва нежитлових прибудов суб`єктом господарювання фізичною особою підприємцем Геріч В.І., який має відповідне Свідоцтво та Кваліфікаційний сертифікат, на  замовлення позивача проведено технічну інвентаризацію та складено технічний паспорт на нежитлові будівлі.
Відповідно до технічного паспорту площа нежитлової прибудови літ. "а2" складає 33,8 м кв., площа нежитлової прибудови літ. "а3" складає 23,0 м кв., площа нежитлової прибудови літ. "а5" складає 46.1 м кв., площа нежитлової прибудови літ. "а6" складає 17,4 м кв. 
Згідно до звіту про незалежну експертну оцінку майна від 23 березня 2020 року витрати понесені позивачем на будівництво цих нежитлових прибудов склали 110150,00 грн.
З метою підтвердження подальшої безпечної експлуатації зазначеної нежитлової будівлі позивачем суб`єкту господарювання фізичній особі підприємцю Геріч В.І. замовлено відповідний технічний висновок.
26 березня 2020 року  суб`єктом господарювання фізичною особою підприємцем Геріч В.І.  складено Звіт про проведення технічного обстеження об`єкту: нежитлових будівель - магазин літ. "А-1" прибудови літ. "а", прибудови літ. "а 1", прибудови літ. "а2", прибудови літ. "а3", ганку літ. "а4", прибудови літ. "а5", прибудови літ. "а6", відповідно до розділу 4 якого вказано про те, що під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості його надійної та безпечної експлуатації, в тому числі відповідності державним будівельним нормам, були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта: фундаменти, стіни, перекриття покриття тощо, та встановлено їх готовність до експлуатації. Стан об`єкта оцінюється, як придатний до нормальної експлуатації, недоліків (дефектів, пошкоджень) не встановлено. 
У розділі 7 цього звіту зазначено, що  встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації.
Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до письмових пояснень співвласника нежитлового приміщення - магазину під літ. "А-1", Гомон Тамари Вікторівни (Том 1, а.с.76), остання не заперечує проти визнання саме за Фізичною особою-підприємцем Мірошніченко Володимиром Семеновичем права власності на прибудовані приміщення - на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1" розташованого за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39.
Відтак, наявні в матеріалах справи доказами підтверджується відповідність стану об`єкту державним будівельним нормам та стандартам, його придатність до нормальної експлуатації, відсутність недоліків, дефектів, пошкоджень.
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з позицією апелянта щодо наявності всіх необхідних умов для визнання за позивачем права власності на спірне самочинне будівництво в порядку статті 376 Цивільного кодексу України
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та пункту 1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого  Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5  передбачено, що обов`язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб.
Згідно з пунктом 10 додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна є, в тому числі, рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.
Підставою для державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до  статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є зокрема, рішення суду, що набрало законної сили (пункт 9).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимога позивача про визнання за позивачем права власності на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1", розташованого за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39 є обґрунтованою, відповідає приписам чинного законодавства, а тому підлягає    задоволенню.

Поряд з цим колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на  безпідставне залучення до участі у справі в якості третьої особи - Державної архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області. 
Неправомірність відповідного залучення обґрунтовується апелянтом тією обставиною, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України знаходиться в стані припинення, а її структурний підрозділ Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області не є окремою юридичною особою.
Однак колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Ліквідація юридичної особи, як один із видів її припинення, передбачає проведення відповідної встановленої процедури та характеризується деякими особливостями. 
За змістом статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується: 1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; 2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2020 року № 218 Про ліквідацію Державної архітектурно-будівельної інспекції та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України вирішено ліквідувати Державну архітектурно-будівельну інспекцію, утворити Державну сервісну службу містобудування України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій, а також установлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція продовжує здійснювати повноваження та функції до завершення здійснення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудування.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна архітектурно-будівельна інспекція перебуває в стані припинення за рішенням засновника, призначено ліквідаційну комісію, про що 20 березня 2020 року був внесений відповідний запис.
Згідно з ч. 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Водночас суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Кінцевим етапом в процедурі ліквідації підприємства є внесення державним реєстратором до Реєстру даних про проведення реєстрації припинення юридичної особи (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців").
За таких обставин, враховуючи, що запис про припинення Державної архітектурно-будівельної інспекції в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань не внесено і позивач вказаної обставини не спростував, Державна архітектурно-будівельна інспекція продовжує здійснювати повноваження та функції до завершення здійснення заходів з утворення Державної сервісної служби містобудування, а отже може виступати в якості учасника судового провадження.

Стосовно аргументів апелянта щодо безпідставності залучення до участі у справі в якості третьої особи - Державної архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, оскільки департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області не є окремою юридичною особою, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до п.п.1, 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (затверджено постановою КМУ від 09 липня 2014 року №294) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, яка здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.
За відомостями Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є юридичною особою, дані про відокремлені підрозділи Держархбудінспекції відсутні.
Між тим, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області є лише структурним підрозділом центрального апарату - територіальним органом.
Також суд зазначає, що за приписами ч. 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України процесуальною дієздатністю (здатністю особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді) наділені  юридичні особи.
В силу статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Відповідно до статті 64 Господарського кодексу України функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.
Тобто, відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.
Як визначено у п.п. 1.6 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18, не можуть бути третіми особами у справі відокремлені підрозділи юридичних осіб. Водночас вони можуть на загальних підставах виступати в судовому процесі від імені відповідних юридичних осіб за наявності належних повноважень (ч.4  статті 28 Господарського процесуального кодексу України).
Ураховуючи, що Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області є лише структурним підрозділом Державної архітектурно-будівельної інспекції України, суд першої інстанції залучаючи його до участі в розгляді справи в якості третьої особи правильно визначив його правовий статус, визначивши належним учасником саме  Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи даний спір суд першої інстанції не врахував в повній мірі відсутність порушення прав інших осіб в результаті самочинного будівництва фізичною особою-підприємцем Мірошніченко Володимиром Семеновичем нежитлової прибудови літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлової прибудови літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлової прибудови літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлової прибудови літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1" розташованих за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39, що спричинило неналежне вирішення спору та прийняття неправильного рішення в даній справі.
З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича, скасування рішення Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 922/2087/20 та прийняття нового рішення про задоволення позову повністю.
Оскільки позивач просить не відшкодовувати судові витрати за рахунок відповідача, суд покладає витрати по сплаті судового збору на позивача.
Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 13 жовтня 2020 року у справі № 922/2087/20 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким задовольнити позов фізичної особи-підприємця Мірошніченка Володимира Семеновича до Барвінківського Виконавчого комітету міської ради Харківської області про визнання права власності на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1", розташованого за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39.
Визнати за фізичною особою - підприємцем Мірошніченком Володимиром Семеновичем право власності на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1", розташованого за адресою: Харківська область, Барвінківський район, м. Барвінкове, вул. Центральна, 39.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           О.В. Ільїн  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян