ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 р.	Справа № 520/674/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.02.2020 по справі № 520/674/2020
за позовом ОСОБА_1      
до      Військової частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
          У січні 2020 року ОСОБА_1 ( далі   – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до  Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (далі – В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідач), в якому просив:
          - визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 11.05.1995 по 21.06.2002.
          - визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2019.
          - зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 11.05.1995 по 01.08.2019,виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01.01.2019, з урахуванням проведених виплат.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
          Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від   27.02.2020 та ухвалити постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не надав оцінку факту не проведення розрахунку компенсації позивачу за період з 12.05.1995 по 21.06.2002. Суд помилково проаналізував спірні правовідносини щодо критеріїв формування цін на майно, не оцінивши дії відповідача щодо незастосування цін станом на 01.01.2019 при проведенні розрахунку. Висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову через відсутність оскарження з боку позивача довідки «Довідка-розрахунок» №136 від 01.01.2019 є неправомірним, оскільки така довідка є внутрішнім документом відповідача, який не може бути предметом судового оскарження. 
           30.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі №520/674/2020.
           16.04.2020   ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
           20.05.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій він просив залишити  апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 – без змін.
          Згідно з положеннями ч. 3   ст. 308   Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача,   перевіривши законність і обґрунтованість      рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
          Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.
          З травня 1995 року по серпень 2019 року ОСОБА_1 перебував на військовій службі в органах Держприкордонслужби. Останнє місце військової служби - ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ).
           03.07.2019 наказом Голови Державної прикордонної служби України №689-ос позивача звільнено з військової служби за підпунктом а) пункту 2 частини 5   статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,   у зв`язку із закінченням строку контракту. 
           01.08.2019 наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №429-ос Данільченка О.О. було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 з 01.08.2019.
          У період проходження служби позивач перебував на речовому забезпеченні у Харківському прикордонному загоні.
           27.09.2019 наказом відповідача №444-ос «Про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно» позивачу виплачено грошову компенсацію за неотримане протягом служби речове майно.
           26.11.2019 позивач звернувся до відповідача з запитом для з`ясування за якими цінами йому було здійснено нарахування та виплата грошової компенсації, зокрема, чи застосовувались при нарахуванні компенсації закупівельна вартість речового майна станом на 01.01.2019.
           29.11.2019 за №705-19/14635 позивачу відповідачем було надано відповідь на запит та надано «Довідку-розрахунок №136 на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна».
           18.12.2019 позивачем на адресу відповідача повторно направлено запит   для отримання інформації про те, ціни яких років застосовувались при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, яке зазначено у пунктах 1-73 довідки №136 від 01.08.2019.
           23.12.2019 відповідачем на зазначений вище запит надано відповідь№705/Д-26/15600, в якій зазначено, що позивачу здійснено нарахування грошової компенсації (довідка – розрахунок №136 від 01.08.2019), у пунктах 1 - 59 якої ціни закупівельної вартості зазначеного майна розраховані станом на 01.01.2019 та на інші роки.          Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.
          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що  позивачу правомірно нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно у розмірі 31714,51 грн. відповідно до довідки розрахунку № 136 від 01.09.2019    та в подальшому виплачено відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону від 27.09.19 № 444. Вищевказана довідка-розрахунок позивачем оскаржена не була, а отже є чинною.
          Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне.
          Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
          Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються   Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ ( далі –Закон № 2011)
          Згідно з      ч. 9-1   Закону №   2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
          Постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).
          Відповідно      до п. п. 2, 3 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
          Приписами п.п. 4, 5 Порядку № 178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзвязку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
          Отже, військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.
          Згідно з абз.1 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого   Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі – Положення № 1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання<…>.
          Відповідно до абз. 3 п. 242 Положення  №№ 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
          З матеріалів справи вбачається, що  адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.02.2017 №33, Наказ від 06.01.2018 № 30, Наказ від 31.01.2019 № 21 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився», якими затверджено додатки №1 «Вартість належних до видачі предметів речового майна» відповідно.
          Відповідно до довідки – розрахунку № 136 від 01.09.2019 на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно позивачу нараховано  31   714,51 грн., яка в подальшому відповідно до наказу начальника Харківського прикордонного загону від27.09.2019 № 444 була виплачена.
          Як вбачається з довідки – розрахунку № 136 від 01.08.2019 компенсація вартості неотриманого майна ( її нарахування та виплата) проведена за цінами минулих років. 
          Колегія суддів вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки норми п. 5 Постанови № 178 визначають обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити таку грошову компенсацію, виходячи з закупівельних цін, визначених  на 1 січня поточного року.
          Висновок відповідача щодо залежності розміру суми грошової компенсації позивача від моменту виникнення у нього права на отримання речового майна, з яким погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає помилковим та вказує, що Постановою №178, яка регулює порядок нарахування та виплати такої компенсації, не передбачено можливості відповідача розраховувати закупівельні ціни речового майна з огляду на час виникнення у позивача права на таке майно. 
          Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна обов`язково враховувати такі складові: момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін, який минув з моменту отримання предметів речового майна.
          Колегія суддів зазначає, що положеннями Постанови № 178 не передбачено такого механізму розрахування суми грошової компенсації, а натомість закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи з закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року. 
          З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 має право на компенсацію за неотримане речове майно за період проходження військової служби за контрактом, починаючи з 11.05.1995 по 01.08.2019, нарахування якої повинно здійснюватися за цінами, виходячи із закупівельної вартості такого майна, станом на 01.01.2019.
          Як вбачається з Арматурної картки № 2700 позивачем отримувалось майно у 1995,1999 роках та в подальшому до моменту звільнення зі служби,тобто відповідачем при проведенні розрахунку вартості речового майна, враховано період служби ОСОБА_1 починаючи з 1995 роки та майно, що належало до видачі та отриманого ним під час служби. Як наслідок відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача, щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 11.05.1995 по 21.06.2002. 
          Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
          Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
          Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
          Положеннями ч. 2 вказаної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          З урахуванням вище зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги   та скасуванню оскаржуваного судового рішення в зв`язку з неправильним   застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується   ст.322 КАС України,   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення   Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі   Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний   з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6   Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності   надання відповіді на інші зазначені сторонами, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Відповідно до ч.1ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі №520/674/2020 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які полягають у нарахуванні та виплаті йому грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом не на 01.01.2019 та зобов`язання військової частини В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити йому грошову компенсації за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом не на 01.01.2019, з урахуванням проведених виплат.
          Ухвалити постанову, якою в цій частинині позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Визнати протиправними дії В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом не на 01.01.2019.
          Зобов`язати війську частину В/Ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )  (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами, станом на 01.01.2019, за період з 11.05.1995 по 01.08.2019, з урахуванням проведених виплат.
          В інішій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі № 520/674/2020 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
          
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  08.10.2020