ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 листопада 2020 року           справа №200/5213/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Компанієць І.Д.., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Гуревич Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2020 року у справі  № 200/5213/20-а (головуючий І інстанції Давиденко Т.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1  до  Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради  про зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                        В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради  (далі - відповідач) про зобов`язання виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків страхових виплат за період з 1 листопада 2014 року по травень 2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 38-40).
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов. 
Апелянт вважає, що наявні підстави для задоволення позову, посилаючись на висновки Верховного Суду в постанові від 16.04.2020 року у справі № 200/11292/19-а (а.с. 43-45).
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї і дійшов  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.
ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності з дитинства, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 (а.с. 9).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року у справі 200/13008/18-а, залишеному без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2019 року, позов ОСОБА_1 до Управління праці та  соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області - задоволений частково: зобов`язано УПСЗН Бахмутської міської ради Донецької області відновити нарахування та виплату допомоги інваліду з дитинства ІІ групи ОСОБА_1 з 01.11.2014 року; в іншій частині позову - відмовлено.
Листом Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 19.05.2020 року № 04 вих. 01-1240 адвоката Гуревич Р.Г. повідомлено, що на виконання рішення суду Управлінням проведене нарахування та здійснена виплата заборгованості державної соціальної допомоги по інвалідності ОСОБА_1 з 01.08.2014 року по виплатним документам основного періоду нарахування травня 2019 року. Стосовно виплати компенсації  повідомлено, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, оскільки рішення суду Управлінням виконане вчасно, тому підстав для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків страхових виплат немає (а.с.11).
Згідно ст. 1 Закону України  «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050) підприємства,  установи  і  організації  всіх форм власності  та  господарювання  здійснюють  компенсацію  громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати,  у тому числі з  вини  власника  або  уповноваженого  ним органу (особи).
Компенсація  громадянам  втрати  частини доходів у зв`язку з порушенням  строків  їх  виплати  (далі  -  компенсація) провадиться  у  разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами  у  цьому  Законі  слід  розуміти грошові доходи громадян,  які вони одержують на території України і які не  мають разового характеру:      пенсії;  соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст. 2 Закону № 2050).
Згідно ст. 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після  утримання  податків  і  обов`язкових  платежів)  на індекс  інфляції  в  період  невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно ст. 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться  у тому  ж  місяці,  у  якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, умовою для виплати громадянину компенсації, встановленою Законом № 2050 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від  21.02.2001 року  № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Тобто, за наявності умов, визначених Законом № 2050, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року у справі № 6-43цс14.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. 
Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів.
Як встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не спростоване позивачем, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року у справі 200/13008/18-а, яке набрало законної сили 03.04.2019 року виконане відповідачем у травні 2019 року, тобто в межах одного місяця з моменту набрання законної сили, тобто у встановлений чинним законодавством строк.
Оскільки рішення відповідачем виконано своєчасно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для застосування положень Закону № 2050.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Щодо посилання апелянта на висновки Верховного Суду в постанові від 16.04.2020 року у справі № 200/11292/19-а.
Відмовляючи у задоволенні касаційної скарги, касаційний суд дійшов висновку, враховуючи, що у цій справі судами достовірно встановлено, що з 11.11.2004 позивачу не був нарахований та виплачений дохід у вигляді індексації страхової виплати, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період з 11.11.2004 по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат, є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.
Таким чином, вищезазначений правовий висновок підтверджує правомірність висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції вирішив, що  суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу адвоката Гуревич Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  -  залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 9 липня 2020 року у справі  № 200/5213/20-а за позовом   ОСОБА_1  до  Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради  про зобов`язання вчинити певні дії- залишити без змін.
Повний текст постанови складений 18 листопада 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                І.В. Геращенко

Судді                                                                                          І.Д. Компанієць

                                                                                                    Г.М. Міронова