ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 243/4501/17, адміністративне провадження № К/9901/44546/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Слов`янського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2017р. (суддя - Мірошниченко Л.Є.) та  постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017р. (судді - Блохін А.А., Гаврищук Т.Г.,Сухарьок М.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про  визнання протиправними дій,  зобов`язання вчинити  дії,
в с т а н о в и в :
У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати неправомірною відмову відповідача про перерахунок призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці, зобов`язати відповідача  зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці , стаж роботи на посаді слідчого, старшого слідчого з 10.06.1988 до 01.04.1993р., зобов`язати відповідача  здійснити йому перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 14.12.2016р., з урахування раніше здійсненних виплат, стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14.12.2016р. він перебуває на обліку в Слов`янському  об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати за стаж на посаді судді 23 роки 8 місяців 11 днів. Вважає, що при призначенні та обчисленні розміру його довічного грошового утримання, пенсійним органом не враховано весь стаж роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного грошового утримання судді, а саме: періоду роботи на посадах слідчого та старшого слідчого.
Постановою Слов`янського  міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2017р. позов задоволено частково.
Визнано неправомірною відмову Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області про перерахунок призначеного  довічного грошового утримання  судді у відставці. Зобов`язано Слов`янське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Донецької області зарахувати     до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді слідчого, старшого слідчого з 10.06.1988 до 01.04.1993р., здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 01.05.2017р.     з урахуванням раніше здійснених виплат. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань    Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області    на користь    позивача    понесені ним судові витрати в розмірі    640 грн. 00 коп. В задоволенні решти частини заявлених вимог відмовити.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017р., апеляційні скарги на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2017 року задоволено частково.
Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2017 року змінено, в абзаці першому резолютивної частини постанови слово «частково» змінено словом «повністю», в абзаці четвертому резолютивної частини постанови слова та цифри «з 01.05.2017 року» замінені словами та цифрами «з 14.12.2016 року», абзац шостий резолютивної частини рішення виключено. В решті постанову залишено без змін.                                                                                                                                                            
З ухваленими у справі рішеннями суду апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що стаж роботи позивача на посаді судді визначений відповідно до норм чинного законодавства, такий стаж не перевищує 23 років, а тому призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 86% від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді відповідає нормам закону. 
При цьому посилається на те, що на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді та на даний час відсутні чинні норми законодавства, які би враховували до стажу судді інший стаж, ніж визначений статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII.
Відповідач також зазначив, що посилання позивача на абзац 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992   безпідставні, оскільки  станом на 1993 рік зазначеною статтею не передбачалося зарахування до стажу судді час роботи на  посадах прокурорів та слідчих.
Скаржник з посиланням на пункт 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIIІ, який набрав чинності з 30.09.2016р., та за нормами якого призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання, зазначає, що при призначенні щомісячного грошового утримання стаж позивача має обчислюватися виключно за періоди роботи суддею.
Відзиву на касаційну скаргу до суду  не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 14.12.2016р. перебуває на обліку в Слов`янському  об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці .
Згідно протоколу Слов`янського об`єднаного управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19.12.2016 р. №6416 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 %  від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, з обчислення стажу на посаді судді 23 роки 8 місяців 11 днів. (а.с.17)
05.05.2017р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 14.12.2016р. в розмірі 90%, оскільки станом на 12.12.2016р. позивач має більше 28 років стажу, який дає право на призначення довічного грошового утримання суддів у відставці.
При цьому посилається на протиправність дій відповідача щодо неврахування до розрахунку його стажу, стаж роботи на посадах слідчого та старшого слідчого, які відповідно до пункту 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції до 28.03.2015р.), статті 43 Закону України "Про статус суддів" (із змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994р. №4015-ХІ) та пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005р. №865 підлягають зарахуванню до його стажу судді у відставці.
Рішенням Слов`янського  об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.05.2017р. №23  повідомлено позивача  про відмову в проведені перерахунку пенсії(а.с.20).
При призначенні позивачу довічного грошового утримання судді у відставці розрахунок стажу судді проведено у відповідності до вимог статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII. (а.с. 17)
Також повідомлено, що на підставі зазначеної норми Закону при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці позивачу зараховано періоди роботи на посадах судді, заступника голови Перевальського районного суду Луганської області, судді апеляційного суду Донецької області з 02.04.1993р. по 13.12.2016 р. Стаж роботи на посаді судді склав 23 років 8 місяців 11 днів, а тому відповідно розмір довічного грошового утримання судді у відставці становить 86% суддівської винагороди.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Судами встановлено, згідно відомостей з трудової книжки, та розрахунку стажу судді позивача станом на 13.12.2016р., крім стажу роботи на посаді судді - 23 років 8 місяців 11 днів, позивач має стаж роботи на посадах слідчого та старшого слідчого - 4 років 9 місяців 22 дні,  а всього - 28 років  6 місяців 2 дні.
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що  на підставі законодавства, чинного на час призначення позивача на посаду судді, періоди роботи позивача на посаді слідчого та старшого слідчого, підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та в сукупності зі стажем роботи на посаді судді дає право на призначення позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними з наступних підстав.
Так, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України, статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).
Згідно пункту 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
За правилами частини першої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (в редакції чинній до 28.03.2015р.), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992р. №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді.
Враховуючи викладене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посадах  слідчого та старшого слідчого.
Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. №4-рп/2016 визнано, неконституційним положення пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII в частині скасування з 01.06.2015р. норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Оскільки стаж роботи позивача, який дає право на одержання щомісячного грошового утримання судді у відставці становить більше 28 років, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач має право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.
Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах вже вирішувалось Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.09.2020р. у справі №515/709/17, 13.11.2019р. у справі №521/2593/17, та інших і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від висловлених у ній висновків.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Слов`янського  міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2017р. та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:          
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук