Номер провадження: 22-ц/813/7748/20 
Номер справи місцевого суду: 946/1727/20
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Комлевої О.С.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,
       
                        встановив:
       
19 березня 2020 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2012 року з відповідача на користь позивача для утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідно віку, до досягнення нею повноліття. Дитина знаходиться на утриманні позивача. 
Разом із тим, 12 травня 2016 року дитині зробили операцію на серці та встановили оклюдер вартістю 90000 грн. Вартість операції становить 1000 доларів США. Окрім вказаного, 18 липня 2018 року дитині надані медичні рекомендації, які вимагають заняття у басейні, вартість яких становить 8750 грн. З 05 березня 2020 року до теперішнього часу дитині лікарем рекомендовано коректор осанки та заняття плаванням в басейні. 
З урахуванням вказаного, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 98750 грн.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49375 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати 840,8 грн. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2020 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначив, що рішення винесено з порушенням ЦПК України, тобто відповідач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , однак жодної судової повістки він не отримував. Про існування рішення суду йому стало відомо з постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2020 року. 

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 05.10.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписівч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 05.10.2020 року.

При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, відповідач та заявник апеляційної скарги отримав належним чином (а.с.65, 66).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Положеннями п. 3 ч. 3. ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази про сповіщення  ОСОБА_1 про розгляд справи на 08 травня 2020 року, отже, відповідач в порушення ст.ст. 128, 130 ЦПК України про дату слухання справи, не був сповіщений належним чином.

У зв`язку з цим, доводи заявника апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення рішення, є слушними, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення, як то передбачено вищевказаною нормою процесуального права.

Що стосується суті апеляційної скарги, то доводи її заявника є безпідставними, а тому апеляційна скарга в іншій частині задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.06.2012 року (а.с. 8). 
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 липня 2012 року шлюб між подружжям було розірвано. З ОСОБА_1 на користь позивачки, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідно віку, до досягнення нею повноліття.
12 травня 2016 року ОСОБА_3 зробили операцію на серці та встановили оклюдер вартістю 90000 грн. Вартість операції становить 1000 доларів США. Окрім вказаного 18 липня 2018 року дитині надані медичні рекомендації, які вимагають заняття у басейні, вартість яких становить 8750 грн. З 05 березня 2020 року та до теперішнього часу дитині рекомендовано лікарем коректор осанки та заняття плаванням в басейні. 

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з нормами статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Отже, СК України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами, зокрема викликаних її хворобою.
Додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд – довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування – виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
У цих випадках ідеться про витрати, яких фактично зазнала сторона, або які є передбачуваними витратами, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Апеляційний суд вважає, що позивачкою надані необхідні медичні документи, та квитанції, які підтверджують витрати на придбання оклюдера у розмірі 90000 грн. та квитанції про оплату занять у басейні у розмірі 8750 грн.  
А саме, необхідність спеціального лікування, в результаті чого 12 травня 2016 року дитині зробили операцію на серці та встановили оклюдер вартістю 90000 грн. підтверджена консультаційним висновком спеціаліста від 04 березня 2020 року, відповідно до якого дитина знаходиться на дистанційному обліку з 18 березня 2016 року (а.с.9).
Вартість вказаного підтверджена рахунком-фактурою № И6ПВ-17759 від 10 травня 2016 року та квитанцією №11 про сплату 90000 грн. від 11 травня 2016 року (а.с. 26-27).
Також, 18 липня 2018 року дитині надані медичні рекомендації, які вимагають заняття у басейні. З 05 березня 2020 року до часу звернення позивачки до суду дитині рекомендовано лікарем коректор осанки та басейн. Долученими квитанціями підтверджені обставини витрат на вказане лікування в розмірі 8750 грн. (а.с.30-31).

З урахуванням вказаного загальна сума, що підтверджена належними доказами, складає 98750 грн.
Відповідно до вимог ст. 179 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, з урахуванням чого обов`язок відповідача становить 1/2 частку від підтверджених витрат і складає 49375 грн.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, через ненадання позивачкою належних доказів. 

Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не надано змоги для заяви в судовому процесі про застосування строків позовної давності, щодо предмету спору, так як вже минуло чотири роки, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступних підстав. 
Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, тому застосування строку позовної давності регулюються саме його нормами права.
Частиною 1 ст. 20 СK України визначено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 185 СK України, не поширюється дія норм Цивільного кодексу України про позовну давність.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 840,80 грн.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки дана справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.3 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                  
                                          постановив:  
      
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 травня 2020 року скасувати і прийняти у справі постанову, якою позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП:  НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 додаткові витрати на дитину у розмірі49375 грн. (сорок дев`ять тисяч триста сімдесят п`ять грн.).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП:  НОМЕР_2 на користь держави судові витрати у розмірі 840,8 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк
                                                                        
О.С. Комлева