ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2020 року 
м. Харків
справа № 631/378/18 
провадження № 22-ц/818/5167/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року, ухвалене у складі судді Мащенко С.В., -
у с т а н о в и в:
У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 24.02.2011 у розмірі 116756,18 грн та судовий збір.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 лютого 2019 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір №б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» і «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Позивач зазначив, що за умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.12.2017 має заборгованість у розмірі 116756,18 грн, яка складається з: 11096,87 грн - заборгованість за кредитом; 105659,31 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 серпня 20209 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.02.2011 в розмірі 11096,87 грн та 167,39 грн судового збору. В іншій частині у задоволені позову відмовлено.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 11096,87 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.
В апеляційній скарзі Крилова Олена Леонідівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
В обґрунтування скарги зазначає, що розмір процентів за користування кредитними коштами за порушення зобов`язань зазначений у підписаній відповідачем заяві, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що з рішенням суду згодна, оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що Банк постійно змінював розмір кредитної лінії та було не зрозуміло які відсотки нараховуються. Просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
В письмових поясненнях Шевченко А.О., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги та зазначає, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого кредитного ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Отже, позичальник, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватись нею у межах строку дії картки. Строк останньої перевиданої картки 10/17. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати поточного чергового платежу, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитним ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році. Під час укладення договору діяла процентна ставка в розмірі 3% на місяці, або 36% річних. Проте в подальшому з 01.04.2015 року Банк збільшив розмір процентної ставки не погодивши її з позичальником. Отже вірним розрахунок процентів на протязі строку кредитування по 31.10.2017 за первісною відсотковою ставкою 3% на місяць, або 36% річних. Заборгованість за тіло кредитом становить 11096,87 грн. Станом на 31.03.2015 заборгованість по процентам становила 4665,13 грн. За період з 01.04.2015 по 31.10.2017 минуло 974 дня, отже розмір процентів складає 11096,87 грн*36% / 365*974 = 10660,29 грн. Таким чином, вірний розмір заборгованості за процентами до стягнення станом на 31.10.2017 складає 15325,42 грн (4665,13 грн +10660,29 грн).
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, письмових пояснень до неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Судовим розглядом установлено, що 24 лютого 2011 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 10).
У якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить між ОСОБА_1 та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
На підтвердження виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин, Банк, окрім анкети-заяви позичальника, надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписану Комарницькою І.М., й Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11, 12-36).
Згідно з наданим Банком розрахунком. заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31.12.2017 становить 116756,18 грн, яка складається з: 11096,87 грн - заборгованість за кредитом; 105659,31 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 6-8).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 підписуючи анкету-заяву від 24.02.2011, також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій визначено, що базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступним за звітним ( а.с. 11).
Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначений розмір процентної ставки за користування кредитом та пеня, судова колегія вважає, що сторони погодили умови договору кредиту в частині розміру процентів за користування кредитом. Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Згідно з наданим представником Банку розрахунку в письмових поясненнях до апеляційної скарги розмір відсотків, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 за період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року складає 15325,42 грн (т.2 а.с. 1-2).
За таких обставин, апеляційна скарга Крилової О.Л., подана в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом - скасуванню, з ухваленням у цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за процентами за період з 01.04.2015 року по 31.10.2017 року у розмірі 15325,42 грн.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.367 ЦПК України).
Рішення суду не оскаржувалось сторонами в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, тому в цій частині колегією суддів не переглядалося.
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Рішенням суду від 10.08.2020 з ОСОБА_1 стягнуто 167,39 грн судового збору пропорційно задоволеній частині позову. Оскільки судовою колегію рішення суду змінене та збільшена сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, рішення суду в частині стягнення судових витрат також підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
За результатами розгляду апеляційної скарги позов Банку визнаний колегією суддів обґрунтованим на 22,63 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 398 грн 74 коп. судового збору, сплачених при подачі позовної заяви (т.1 а.с. 1).
Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 14,50 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 383 грн 24 коп. судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги (т.2 а.с. 16).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 серпня 2020 року в частині відмови у задоволені позивних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, стягненні судового збору скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.02.2011 року за відсотками у розмірі 15325 (п`ятнадцять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 42 (сорок дві) копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 398 (триста дев`яносто вісім) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки судового збору, сплачених при подачі позовної заяви.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 383 (триста вісімдесят три) гривні 24 (двадцять чотири) копійки судового збору, сплаченого при подачі апеляційного скарги. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2020 року.

Головуючий -                                                                О.Ю.Тичкова

Судді -                                                                        О.В.Маміна

                                                                               Н.П.Пилипчук