ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року	Львів	Справа № 500/1245/20 пров. № А/857/13116/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Качмара В.Я., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання         Кітраль Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя – Подлісна І.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про скасування рішення,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в травні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради про скасування рішення сорок сьомої сесії Тернопільської міської ради від 13.03.2020 №7/47/42 «Про внесення змін в рішення міської ради від 24.07.2019 р. №7/36/16 «Про затвердження списку присяжних». 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі №500/1245/20 позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилаючись на норми процесуального права вказує, що в суду першої інстанції не було підстав для залишення адміністративного позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, оскільки  позивачем засобами електронного зв`язку до суду першої інстанції було подане клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання внаслідок запровадження на території України заходів щодо запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби та віднесення міста Тернопіль до «червоної зони».
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ухвалоюТернопільського окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №500/1245/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про скасування рішення сорок сьомої сесії Тернопільської міської ради від 13.03.2020 №7/47/42 «Про внесення змін в рішення міської ради від 24.07.2019 р. №7/36/16 «Про затвердження списку присяжних», ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) сторін на 13.07.2020.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року справу №500/1245/20 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 11.08.2020 о 11:30 год.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву до 10.09.2020 о 09:45 год. для надання відповідачем додаткових доказів та підготовки до надання нових пояснень по справі. Позивач був присутній у судовому засіданні та повідомлений про дату наступного судового засідання, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи.
У судове засідання 10.09.2020 позивач не прибув, однак подав до суду клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із віднесенням з 07.09.2020 постановою Кабінету Міністрів України міста Тернопіль до «червоної зони» через коронавірусну хворобу.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції задоволено клопотання ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 07.10.2020 о 11:00 год.  Про наступне судове засідання позивач був повідомлений засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою від 14.09.2020, яка знаходиться в матеріалах справи.   У судове засідання 07.10.2020 позивач не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання телефонограмою особисто, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або розгляду справи за його відсутності не подав.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 рокуу справі №500/1245/20адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання.
Залишаючи адміністративний позов без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, суд першої інстанції виходив із того, що позивач, який не є суб`єктом владних повноважень, та який був повідомлений про дату, час та місце судових засідань у цій справі, повторно не з`явився в судове засідання, не подав суду жодних доказів поважності причин неявки та не подав заяви про розгляд справи у його відсутності.
Такі висновки суду першої інстанції є помилковими та зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Конституції України).
За визначенням частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Положеннями частини п`ятої статті 205 КАС України передбачено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Приписами пункту 4 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
За змістом наведених норм процесуального законодавства вбачається, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205, пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України, можливе виключно за існування сукупності таких умов: а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання; б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності; в) неявка (повторна неявка, якщо він не є суб`єктом владних повноважень)позивача в судове засідання (підготовче засідання) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки; г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача; ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.
Таким чином, лише у випадку повторної неявки належним чином повідомленого позивача, який не повідомив суд про причини своєї неявки і від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач був належно повідомлений про проведення судового засідання 10.09.2020, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи. Про обізнаність позивача про день та час розгляду справи свідчить клопотання останнього про відкладення розгляду справи призначеної на 10.09.2020.
Як вже було зазначено вище, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 07.10.2020 о 11:00 год.
Зазначене дає можливість дійти висновку, що клопотання позивача про відкладення розгляду справи визнавалося судом поважним, оскільки розгляд справи відкладався на іншу дату та відсутні висновки суду про визнання причин неявки позивача без поважних причин, а отже не підтверджується первинний факт неявки позивача в судове засідання, без поважних причин.
Про проведення судового засідання 07.10.2020 позивач також був належним чином повідомлений ще 14.09.2020, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи, однак в судове засідання не з`явився, не подав суду жодних доказів поважності причин неявки та не подав заяви про розгляд справи у його відсутності.   Тобто, враховуючи ту обставину, що судом першої інстанції відкладалося судове засідання у справі за клопотаннями позивача, тобто таке визнавалось судом поважним, колегія суддів вважає, що не прибувши у судове засідання 07.10.2020 позивач допустив першу неявку у судове засідання без поважних причин, не повідомив про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, що є недостатнім для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, оскільки, як вже було зазначено вище, однією з обов`язкових підстав для застосування вказаної норми є саме повторне (якщо він не є суб`єктом владних повноважень) неприбуття позивача у судове засідання.
Таким чином, відсутня повторність неприбуття позивача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття в розумінні пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, як підстава залишення позовної заяви без розгляду, що судом першої інстанції не враховано. 
З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що залишення судом першої інстанції адміністративного позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача без поважних причин є безпідставним.
Окрім вищенаведеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що положення коментованих вище статей КАС України не передбачають автоматичного застосування наслідків неявки позивача, які ними передбачені, а лише покликані надати суду можливість в разі зловживань з боку позивача своїми процесуальними правами урегулювати публічний спір, який ним розглядається шляхом постановлення відповідної ухвали. Таких зловживань своїми правами з боку ОСОБА_1 не вбачається, а матеріалами справи також підтверджується, що позивач не втратив інтересу до заявленого ним позову. Зокрема, з матеріалів справи видно, що позивач усував недоліки позовної заяви після залишення такої без руху, подавав відповідь на відзив відповідача на адміністративний позов, звертався до суду із клопотанням про долучення письмових доказів до матеріалів справи, брав участь у судовому засіданні, що свідчить про зацікавленість у розгляді справи.
Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття процесуального рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду під час розгляду з підстав повторної неявки у судове засідання позивача є необґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не з`ясовано наведені обставини та залишаючи позов без розгляду, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не, як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У справі Bellet v. France Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні в справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У зв`язку із наведеним, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду через повторну неявку позивача в судове засідання, чим порушив його право на розгляд справи в адміністративному суді, гарантоване статтею 5 КАС України.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до положень частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Отже, в межах апеляційного перегляду ухвали про залишення позову без розгляду у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для прийняття рішення по суті позовних вимог, як цього просить позивач у апеляційній скарзі.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду про залишення позову без розгляду, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.
Оскільки вимоги апелянта сформульовані в інший спосіб, ніж передбачені нормами статтей 312, 320 КАС України повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Керуючись частиною третьою статті 243, 308, 310, 312, 317, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду  у справі №500/1245/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 17 грудня 2020

  

Помічник заступника голови суду  Довгополов Артем Олександрович

     17.12.2020