Справа № 466/3802/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 33/811/1212/20                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Зошія Юрія Йосиповича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Зошія Юрія Йосиповича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 21.05.2020р. о 00:10 год. був зупинений працівниками УПП ГУНПУ у Л\о за порушення ПДР при керуванні транспортним засобом марки «Хюндай Таксон», д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Вокзальній, 7 у смт Дубляни Львівської області та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник-адвокат Зошій Ю.Й. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд, приймаючи рішення про притягнення його до відповідальності неповно з`ясував обставини у справі, не надав належної оцінки доводам, а обставини у справі, які носять сумнівний характер, поклав в основу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Зазначає, що ОСОБА_1 у вказаний в протоколі час та за вказаною адресою не знаходився, транспортним засобом Хюндай Туксон д.н.з. НОМЕР_1 не керував, та в цей час знаходився вдома.
Наголошує, що працівниками патрульної поліції в постанові ЕАМ2562210 від 21.05.2020 року зазначено, що особа не пред`явила посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування, а відтак висновок суду про те, що особа ОСОБА_1 встановлена відповідно до посвідчення водія не відповідає дійсності.
Вказує на те, що згідно наданих відеозаписів, обличчя ОСОБА_1 не видно, таку особу за документами не встановлювали, свідкам про те, що це особа ОСОБА_1 повідомлено зі слів працівників патрульної поліції, документів, що підтверджували б особу водія свідкам не надавалося.
Крім того, апелянт зазначає, що транспортний засіб Хюндай Туксон д.н.з. НОМЕР_1 , яким нібито керував ОСОБА_1 належить ТОВ Автокредит Плюс.
Звертає увагу на те, що у матеріалах справи, які патрульною поліцією надані як докази, значиться, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , хоча ОСОБА_1 там не проживає та жодного відношення до цієї адреси не має. ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що адвокатом для з`ясування обставин справи, зокрема й питань, яким чином було встановлено особу ОСОБА_1 подавалась заява про виклик свідків, однак на переконання апелянта, судом першої інстанції не було вжито дієвих заходів щодо їх виклику в суд.
Апелянт наголошує, що судом першої інстанції порушено ст.268 КУпАП, оскільки заявою від 12.08.2020 року адвокатом до суду подана заява про повернення судової повістки без вручення ОСОБА_1 з причин того, що останній в часи введення в державі карантинних заходів перебував на самоізоляції, а також у зв`язку із забороною руху громадського транспорту не зміг прибути на суд.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не прибув, натомість подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Зошій Ю.Й. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №082340 від 21.05.2020 з якого вбачається, що ОСОБА_1 21.05.2020р. о 00:10 год. був зупинений працівниками УПП ГУНПУ у Л\о за порушення ПДР при керуванні транспортним засобом марки «Хюндай Таксон»   д.н.з. НОМЕР_1 у смт Дубляни Львівської області, та був зупинений на вул. Вокзальній, 7 цього ж смт з ознаками стану алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.1); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 21.05.2020 про те, що 21.05.2020 о 00:10 год. він був запрошений співробітниками патрульної поліції, в якості свідка для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, та в його присутності ОСОБА_1 на вимогу поліцейських, відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння (а.с. 4); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 від 21.05.2020 про те, що 21.05.2020 о 00:10 год. він був запрошений співробітниками патрульної поліції, в якості свідка для проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, та в його присутності ОСОБА_1 на вимогу поліцейських, відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.05.2020, відповідно до якого поліцейським у результаті огляду, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя; (а.с. 6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.05.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення – порушення п.2.4 ПДР ,що стало підставою для зупинення транспортного засобу (а.с. 8); відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. 
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про те, що твердження представника ОСОБА_1 про відсутність події правопорушення, оскільки ОСОБА_1 взагалі не був присутній на місці події правопорушення   і особа водія зупиненого патрульною поліцією автомобіля не встановлена, спростовується постановою про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення – порушення п.2.4 ПДР, що стало підставою для зупинення транспортного засобу, яка правопорушником не оскаржувалась. Із вказаної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особа правопоршуника встановлена відповідно до пред`явленого ним посвідчення водія.
Вказані докази, якими стверджується факт керування транспортним засобом та відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є логічними, послідовними, та такими, що взаємоузгоджуються між собою, а тому в апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в їх достовірності та допустимості, відтак заперечення ОСОБА_1 та його захисником факту керування транспортним засобом, а також покликанння на те, що особу ОСОБА_1 за документами не встановлювали апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення відповідальності за вчинене.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що рішення судді першої інстанції ґрунтується на основі всебічно, повно та об`єктивно з`ясованих обставин справи, вина ОСОБА_1 доводиться допустимими, належними та достатніми доказами у справі.
Щодо клопотання захисника адвоката Зошій Ю.Й. про виклик та допит апеляційним судом свідків, то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 21 травня 2020 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.
Щодо доводів захисника – адвоката Зошій Ю.Б. про те, що постанова судді винесена за відсутності ОСОБА_1 та захисника, у зв`язку з чим вони були позбавлені права дати свої пояснення, подавати докази та заявляти клопотання, то це порушення усунуте судом апеляційної інстанції шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі ними пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником Зошій Ю.Й. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Зошія Юрія Йосиповича, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк