Ухвала
Іменем України 
10 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 459/2498/20
провадження № 51- 5941 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05 листопада 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк шістдесят днів, починаючи з 05 листопада 2020 року по 03 січня 2021 року включно.
Покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок цілодобової заборони залишати житло за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , за винятком часу, необхідного для проведення судового розгляду за викликом суду та період часу виконання професійних обов`язків на посаді гірника підземного ВП Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля».
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого     ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від                   05 листопада 2020 року. Апеляційну скаргу повернуто обвинуваченому ОСОБА_8 .
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року скасувати і справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:
1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу;
2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;
3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. 
Згідно з нормами ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Як правильно зазначено апеляційним судом, оскаржувана обвинуваченим ОСОБА_5 ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не належить до ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку відповідно до ст. 392 КПК України.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду про продовження йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. 
Відповідно до правил ч. 2 ст. 392 КПК України такі ухвали суду першої інстанції окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягають.
Обвинувачений ОСОБА_7 у касаційній скарзі посилається на те, що положення ч. 2   ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року. Проте ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2020 року йому було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 оскаржував ухвалу суду про продовження йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з-під варти його було звільнено із зали суду 18 вересня 2020 року.
Суддя апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала апеляційному оскарженню не  підлягає, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 05 листопада 2020 року про продовження йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону. 
Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, цей Суд у своєму рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
За таких обставин, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. А тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                       ОСОБА_3