Справа № 127/6419/20 
Провадження № 33/801/973/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О., 
розглянувши апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 24 січня 2018 органом 1229, до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 483 МК України, -
в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Як зазначено в постанові суду, згідно протоколу про порушення митних правил № 0110/401000/20 від 30 січня 2020 року, 08 травня 2018 року о 22:06 год. на митну територію України в пункті пропуску «Могилів-Подільський» м/п «Дністер» Вінницької митниці ДФС, громадянкою України ОСОБА_1 в митному режимі «транзит» було ввезено автомобіль «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 . Під час митного контролю ОСОБА_1 до митного оформлення надала, як підставу для ввезення транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб НОМЕР_4 та доручення на право користування транспортним засобом від 20 квітня 2018 року під № G-2357, завірене нотаріусом Р. Литва ОСОБА_2 .
Вінницькою митницею ДФС 16 липня 2018 року направлено проект запиту за № 3597/02-80-20-05, до митних органів Р. Литва з метою підтвердження (спростування) факту оформлення та реєстрації доручення на право користування транспортним засобом від 20 квітня 2018 року під № G-2357, в нотаріальному бюро ОСОБА_2 .
22 жовтня 2019 року ДФС України отримано відповідь митних органів Р. Литва № (20.3/05)ЗВ-6864 від 30 серпня 2019 року, «згідно змісту якої 12-м нотаріальним бюро м. Каунас не підтверджено видачу доручення від 20 квітня 2018 року під № G-2357 на право користування транспортним засобом марки «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 кузов номер НОМЕР_3 громадянкою України ОСОБА_1 
19 листопада 2019 року ОСОБА_1 надіслано запрошення до митниці в термін 15 січня 2020 року, з метою проведення опитування та складання протоколу про порушення митних правил. До 15 січня 2020 року громадянка до митниці не прибула, хоча запрошення отримала 27 листопада 2019 року, про що свідчить відмітка в повідомленні про отримання листа.
Таким чином, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України товар: автомобіль марки «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 кузов номер НОМЕР_3 , вартістю 79492,02 грн. з прихованням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару, підробленого документу, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 20 квітня 2018 під № G-2357.
Не погоджуючись із постановою суду, Подільською митницею Держмитслужби подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження усіх обставин справи, просить скасувати постанову суду, та прийняти нову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 79492,02 гривні, що становить 100 % вартості товару – безпосереднього предмету порушення, конфіскувати безпосередній предмет порушення митних правил «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 .
Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортний засіб «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 у пільговому режимі, без сплати митних платежів, а саме в митному режимі «транзит», з метою особистого користування, та як підставу для переміщення вказаного транспортного засобу через митний кордон України надала підроблений документ. Отже, ОСОБА_1 своєю бездіяльністю тобто, не переконавшись у достовірності інформації, яка міститься у документах, які вона подала до митного контролю та оформлення, легковажно розраховувала на ненастання наслідків, тобто своїми діями чи бездіяльністю вчинили порушення митних правил.
04 грудня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу адвоката Ліханової О. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, адвокат просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін.
У судовому засіданні адвокат Ліханова О.В. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Подільської митниці Держмитслужби вдруге в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
У задоволенні клопотань першого заступника начальника митниці ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника ОСОБА_4 на лікуванні відмовлено з підстав відсутності доказів про поважність причин неявки представника та неможливості забезпечення до участі в справі іншого представника юридичної особи.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Ліханової О.В. вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, – відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з частиною сьомою статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що справа судом першої інстанції вирішена за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, з огляду на наступне.
Висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого порушення митних правил зроблено на тій підставі, що транспортний засіб «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 , був ввезений на митну територію України 01 травня 2018 року ОСОБА_5 та у подальшому 08 травня 2018 року переданий ОСОБА_1 , яка 08 травня 2018 року ввезла вказаний автомобіль на митну територію України по тим документам, що були надані їй ОСОБА_5 .. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_1 до підробки документів чи її обізнаності про недійсність доручення при подачі для переміщення автомобіля через митну територію України. Таким чином, відсутні докази того, що ОСОБА_1 діяла з прямим умислом, спрямованим на порушення зазначених митних правил.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною першою статті 483 МК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого порушення митних правил зроблено з порушенням норм процесуального права з огляду на нижченаведене.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинення у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а.
Строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил закріплено у статті 467 Митного кодексу України, до якої були внесені зміни Законом України № 2612-VII від 08 листопада 2018 року (набув чинності 25 листопада 2018 року), відповідно до яких частина друга статті 467 була виключена, а частина перша викладена в новій редакції: «Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.»
До внесення змін в статтю 467 МК України, в частині другій було зазначено: «Якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Положення статті 467 МК України в новій редакції, яка почала діяти з 25 листопада 2018 року, збільшують строк накладення адміністративного стягнення, оскільки він обраховується не з моменту вчинення правопорушення, а з моменту його виявлення, тобто погіршують становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому не мають зворотної дії в часі.
Відтак, оскільки, як встановлено в протоколі про порушення митних правил, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України товар: автомобіль «MAZDA 6», номерні знаки НОМЕР_2 , кузов номер НОМЕР_3 , з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для переміщення товару підробленого документу, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 20 квітня 2018 року під № G-2357, завірене нотаріусом Р. Литва ОСОБА_2 , керуючись положеннями статті 58 Конституції України, в даному випадку слід застосовувати статтю 467 МК України в редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до матеріалів справи, правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 вчинено 08 травня 2018 року, а 22 жовтня 2019 року виявлено уповноваженим органом, тому виходячи з положень частини другої статті 467 МК України (в редакції, чинній на вчинення інкримінованого правопорушення), строк накладення адміністративного стягнення закінчився 22 квітня 2020 року.
Суд першої інстанції, розглядаючи справу, на зазначену обставину уваги не звернув, допустивши порушення норм процесуального права, а тому аргументи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.
Аргументи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 483 МК України суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, адже при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.
Отже, враховуючи, що судом першої інстанції при винесенні постанови допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповноту з`ясування обставин справи, відтак постанова місцевого суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про закриття провадження у справі, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_1 порушення митних правил пройшло більше шести місяців, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 467 МК України (в редакції, чинній на день вчинення інкримінованого правопорушення).
Ураховуючи наведене, постанова місцевого суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною другою статті 467 МК України (в редакції що діяла на момент вчинення правопорушення).
Відповідно до частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, статтею 467 МК України, - 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби задовольнити частково.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 листопада 2020 року у даній справі скасувати, а провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 483 МК України закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною другою статті 467 Митного Кодексу України (в редакції що діяла на момент вчинення правопорушення).
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота