П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2305/20	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                     Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Вознесенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просила:
визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправною;
зобов`язати Головне  управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно поданих документів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у відповідності з рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 по справі №1-5/2018(746/15) вона має право на отримання пенсії на пільгових умовах, а тому бездіяльність відповідача є протиправною.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що на час звернення позивача 07.10.2019 із заявою  про призначення пенсії вона не досягла віку, встановленого п. 2 ч. 2  ст. 114 Закону № 1058, що свідчить про правомірність відмови у призначенні пенсії, викладеної в рішенні від 13.01.2020, яке ОСОБА_1 не оскаржувала. Повторної заяви про призначення пенсії за віком після прийняття  Конституційним Судом України рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020  справа № 1-5/2018(746/15) позивач не подавала. Дії управління ПФУ здійснено відповідно до наданих повноважень на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих ОСОБА_1 документів.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року  у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким її позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що станом на 07.10.2019 вона досягла 50 років 8 місяців та її страховий стаж становить 29 років 11 місяців 17 днів. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, оскільки Конституційний Суд України поновлює право, яке існувало раніше. Крім того, апелянт вважає, що рішення КСУ № 1-р/2020 від 23.01.2020  справа № 1-5/2018(746/15) також стосується вимог п.2 ч. 2.2 ст. 114 Закону України №1058, оскільки поновлює право на пільгову пенсію. Апелянт зазначає, що має право на отримання пенсії на пільгових умовах з моменту подачі заяви, а саме з 07.10.2020.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 жовтня 2019 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №-1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058).
До заяви позивач додала:
- паспорт;
- довідку про присвоєнні ідентифікаційного номеру;
- трудову книжку НОМЕР_1 від 10.08.1987;
- довідку Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської
області від 25.10.2019 № 14, від 27.09.2019 № 23;
- копії наказів Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці та визначення права працівників на пенсію за віком на пільгових умовах від 15.12.2003 № 75/1, від 31.05.2004 № 15/1, від 05.03.2014 № 32/1, від 05.05.2014 № 39/1, від 05.03.2019р. № 30;
- копію висновку Державної експертизи умов праці від 01.07.2008 №2493/1;
- рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19.09.2017 у справі №473/28102017;
- індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я заявниці.
13 січня 2020 року відповідач прийняв рішення № 12/03.20-р, яким відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 , оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІУ пенсію позивачу може бути призначено  при досягненні 54 років та наявності не менше 10 років стажу роботи за Списком № 2. На дату звернення ОСОБА_1  досягла 50 років 08 місяців. Страховий стаж становить 29 років 11 місяців 17 днів.
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як на дату подання заяви про призначення пенсії за віком, так і на час прийняття спірного рішення не досягла 54-річного віку, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Суд не прийняв до уваги посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020  справа № 1-5/2018(746/15), оскільки воно не розповсюджується на спірні правовідносини. Крім того, норми  Закону № 1788 «Про пенсійне забезпечення»  можливо застосовувати лише в частині, що не суперечать нормам  Закону № 1058. Положення п. 2 ч. 2  ст. 114 Закону України № 1058  неконституційними не визнавалися, тому підлягають застосуванню.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцію  та законами України.
В даній справі ОСОБА_1 не погоджується виключно із застосованим ГУ ПФУ в Миколаївській області   законом   при визначенні пенсійного віку, за досягненням якого у неї виникає право на пенсію.
Згідно  паспорту громадянина України позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент звернення із заявою про призначення пенсії 07.10.2019 мала вік повних 50 років 8 місяців.
Зі змісту рішення відповідача від 13.01.2020 про відмову в призначенні пенсії вбачається, що єдиною підставою для такої відмови є недосягнення ОСОБА_1 54-річного віку.
Приймаючи рішення від 13.01.2020 №12/03.20-р, відповідач керувався положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Слід звернути увагу, що звертаючись до відповідача із заявою від 07.10.2019 позивач сама просила призначити їй пенсію відповідно до положень Закону України №1058-IV.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 54 роки – народжені з 1 жовтня 1968 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії  07.10.2019 року, не досягла пенсійного віку встановленого вищезазначеною нормою, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що вона не набула права на призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV.
Зазначене також свідчить про вірність прийнятого ГУ ПФУ в Миколаївській області рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 від 13 січня 2020 року № 12/03.20-р.
Щодо посилань апелянта на наявність у неї права на призначення пенсії за списком №2 на підставі  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  в редакції, зазначеній в п. 3  рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020  у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII: визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), стаття  13, частина друга статті  14, пункти «б»-»г» статті  54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада  1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Зазначеним рішенням Конституційного Суду України встановлено, що стаття  13, частина друга статті  14, пункти «б»-»г» статті  54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада  1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття  13, частина друга статті  14, пункти «б»-»г» статті  54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада  1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII  для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме, зокрема:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.».
Слід звернути увагу, що преамбулою положень  Закону України «Про пенсійне забезпечення»  визначено, що положення цього  закону  застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»  мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із  Законом № 3108-IV від 17.11.2005  в редакції  Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.
Крім того, положення абзацу 2 пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також визначають, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, набрав чинності 11.10.2017 року, а тому досягти віку (50 років), передбаченого  Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII  (далі - Закон № 1788-XII), для призначення пенсії ОСОБА_1 необхідно було до 11.10.2017.
Важливим є відмітити, що Законом України №2148-VIII внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, в частині визначення правового регулювання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі тих, які працювали на роботах за списком №2.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до пункту 16  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому  Закону, а тому на момент виникнення спірних правовідносин правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах визначав саме Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Підсумовуючи, слід зазначити, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 з моменту набрання законної сили Законом України №2148-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» - з 11.10.2017 року, а тому  рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке виникало у період до 11.10.2017 року.
У позивачки відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення", а  рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020  на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи  Закону України "Про пенсійне забезпечення"  не поширюються на ОСОБА_1 .
На даний час норма п.1 ч. 2  ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  є чинною, не визнана неконституційною та не скасована, про що вірно зазначав суд першої інстанції.
Доводи апелянта, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020  у справі №1-5/2018(746/15) стосується вимог п.2 ч. 2.2 ст. 114 Закону України №1058 є необґрунтованими, оскільки даним рішенням не надавалася жодна оцінка положенням Закону України №1058 в редакції  Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 22 червня 2020 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 316,321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року  – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко