ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2834/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 р. (суддя Маковська О.В.) в адміністративній справі №160/2834/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду   України в Дніпропетровській області,   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

-В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням наданих довідок №77 від 31.01.2020 та №78 від 31.01.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" та довідок №77 від 31.01.2020 та №78 від 31.01.2020 у розмірі 86% заробітної плати та без обмеження граничного розміру з дати звернення 03.02.2020.           
В обґрунтування позову зазначалось, що позивачу була призначена пенсія відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», а в подальшому переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування». Позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Проте, відповідач відмовив оскільки позивачем одночасно не дотримано умови, визначені Порядком №622, а тому обчислення пенсії на умовах Порядку №622 неможливо.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у переведенні на пенсію державного службовця згідно з Законом України "Про державну службу" та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2020 про переведення на пенсію державного службовця згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог судом відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги згідно її позовної заяви. Крім доводів, які було викладено в адміністративному позові, скаржник посилається на положення Конституції України, рішення Європейського суду з прав людини.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
          Зважаючи на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Позивач працювала на посаді начальника Новомосковського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Дніпропетровській області. Звільнена з державної служби 24.01.2020 у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі. Відповідно до Протоколу призначення пенсії від 05.02.2020 страховий стаж позивача становить 45 років 5 місяців 20 днів. Позивачу з 25.01.2010 призначена пенсія за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». В 2017 році позивача переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 22.01.2018 за заявою позивача її переведено на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про держану службу». За заявою позивача з 26.03.2019 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В подальшому, 03.02.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця. Проте, листом від 03.02.2020 №16 відповідач відмовив у переведенні на пенсію державного службовця. Відмова обгрунтована тим, що Постановою №469 доповнено Порядок призначення пенсії деяким категоріям осіб, затверджений постановою КМУ від 14.09.2016 №622 пунктом 3-1, яким регулюється порядок визначення заробітної плати особам, яким призначається пенсія згідно Закону України «Про державну службу. Так, з 01.01.2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 мають особи:  які на 01.05.2016 займали посади державної служби;  яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у період з 01.10.2011 по 01.05.2016; особам, які в період роботи на «Спецпосадах» не отримували пенсію згідно Закону №3723 до дня набрання чинності Законом №889, тобто до 01.05.2016;  які звільнились з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020. Відповідач у листі від 03.02.2020 робить висновок про те, що оскільки зазначені умови не дотримано одночасно, то обчислення пенсії на умовах Порядку №622 не можливо. Інші підстави відмови у переведенні на пенсію державного службовця, відповідачем у листі від 03.02.02020 не визначені.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведена наявність підстав для переведення позивача на пенсію державного службовця за нормами Закону України «Про державну службу». Проте, належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2020 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України з урахуванням даних висновків суду, оскільки адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає помилковими з огляду на наступне.
Пунктом 13 Прикінцевих положень Розділу ХУ Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ (в редакції на час призначення ОСОБА_1 пенсії - 25.01.2010) передбачалось, що у разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором.
На час виходу ОСОБА_1 на пенсію (25 січня 2010 р.) їй виповнилось 55 років, тому вона мала право вибору виду пенсії: на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ або на підставі Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.
ОСОБА_1 обрала пенсію державного службовця, яку отримувала до 07 грудня 2017 р. 
З 07 грудня 2017 р. ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 19 січня 2018 р. ОСОБА_1 переведено на пенсію державного службовця.
З 26 березня 2019 р. її знов переведено на пенсію за віком.
03 лютого 2020 р. вона звернулась до відповідача із заявою про переведення її на пенсію державного службовця, здійснивши перерахунок на підставі довідок № 77 та № 78 від 31.01.2020.
Статтею 90 Закону України «Про державну службу» № 889-УІІІ визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до  Закону України  "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Частиною третьою статті 45  Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №  1058) визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, які знаходяться на час повернення в пенсійній справі, а також додаткових документів, отриманих органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Позивач просить суд застосувати до спірних правовідносин постанову Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб».
Цією постановою внесено зміну до  Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", доповнивши його пунктом 3-1  такого змісту: 
"3-1. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р.  № 889-VIII  "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби." Ця постанова набирає чинності з 1 січня 2020 р. і поширюється також на осіб, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р.  № 889-VIII  "Про державну службу" займали посади державної служби, але звільнилися до набрання чинності цією постановою.
Таким чином, обов`язковими умовами застосування п. 3-1 постанови № 622 є наступні обставини:
1) зайняття посади державної служби станом на 01.05.2016 (набрання чинності ЗУ №889-УІІІ);
          2) неотримання пенсії з дати призначення до дня набрання чинності Законом №889-УІІІ;
          3) звільнення з державної служби до набрання чинності постановою № 469 (01.01.2020).
ОСОБА_1 
1) станом на  01.05.2016 займала посаду державної служби;   
          2) з дати призначення пенсії (25.01.2010) до дати набрання чинності ЗУ №889-УІІІ (01.05.2016) отримувала пенсію, оскільки відноситься до категорії осіб, на яких обмеження щодо виплати пенсії в період перебування на державній службі, встановлених статтею 85 ЗУ № 889-УІІІ, не розповсюджується. Позивач має статус члена сім`ї померлого (загиблого), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 24.05.2013;
          3) звільнена з державної служби 24.01.2020, тобто після набрання чинності постановою № 469.
Колегія суддів зазначає, що постанова №469 за своїм змістом має компенсаторний характер. Оскільки Закон України «Про державну службу» №889-УІІІ (на відміну від Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ) не передбачає можливості перерахунку пенсій державним службовцям, які, крім того, втратили право отримувати пенсію державного службовця на час перебування на державній службі, постанова № 469 надає можливість таким особам обчислити пенсію на підставі «Порядку обчислення пенсій деяким категоріям осіб». При цьому, постановою № 469 визначені обов`язкові умови, наявність яких дозволяє застосувати цей Порядок.  
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 отримувала пенсію державного службовця, перебуваючи на державній службі. Також, вона скористалась правом призначення пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-ІУ. Потім перейшла на пенсію державного службовця, а в подальшому - знов на пенсію за віком. Спір щодо правильності розрахунку пенсії у періоді з 25.01.2010 (часу призначення пенсії) до 03.02.2020 (день подачі останньої заяви про перерахунок пенсії) відсутній.
Проте, умови для обчислення позивачу пенсії державного службовця на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 469 у повному обсязі відсутні.
Суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві положення» Закону №889-УІІІ щодо втрати чинності Закону України "Про державну службу",  крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки у позивача станом на 01.05.2016 був наявний необхідний стаж державної служби, вона має право на призначення їй пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723.
Колегія суддів зазначає, що наведеними пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві положення»  зберігається право на призначення пенсій для державних службовців після набрання чинності Законом України №889-УІІІ. 
Однак, як свідчать наявні у справі письмові докази, ОСОБА_1 вже реалізувала право на призначення пенсії на підставі Закону України  № 3723-ХІІ ще 25.01.2010. Вона вважає, що має право на обчислення пенсії саме на підстав постанови Кабінету Міністрів України №469. Суд першої інстанції зазначені доводи позивача залишив поза увагою. Мотивувальна частина оскарженого рішення взагалі не містить висновку щодо можливості застосування до спірних правовідносин приписів вказаної постанови. 
Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.
Керуючись статтями  315,  317,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 р. в адміністративній справі №160/2834/20 - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду   України в Дніпропетровській області   про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 10 листопада 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий