ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 260/1723/20 пров. № А/857/7753/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,
позивач: не з`явився,
відповідач: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від         16 червня 2020 року у справі № 260/1723/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції – Луцович М.М.,
час ухвалення рішення – не зазначено.,
місце ухвалення рішення - м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-

                                             В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в якому просила: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом від        18.04.2020 року; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію; 3)зобов`язати відповідача розглянути запит від 18.04.2020 р. про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Ужгород вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд; 4) визнати порушення відповідачем щодо позивача - ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; 5) стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 17,00 грн. на користь позивача.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту (23.04.2020 року). Станом на 10.05.2020 року минуло - 6 робочих днів (з 30.04.2020 року по 10.05.2020 року), не враховуючи 5 робочих днів для надання відповіді. Не надання відповідачем запитуваної інформацію (документів), є протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує право позивача на отримання інформації. Зазначає, що згідно вимог чинного законодавства України належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит позивача є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Окрім того, згідно додаткових пояснень, позивач вказує, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неповідомлення позивача про результати розгляду його запиту, а також щодо не направлення за належністю запиту позивача в частині надання публічної інформації.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задоволити повністю з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Представником Виконавчого комітету Ужгородської міської ради подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року в справі №260/1723/20 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.04.2020 року позивач звернулася до відповідача із запитом на отримання публічної інформації про наявність на території м. Ужгород вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських споруд з місцями (орієнтирами) розташування (а.с. 4).
Згідно запиту на отримання публічної інформації від 18.04.2020 року позивач просила відповідь на зазначений запит надіслати за адресою: 84511, Донецька область, м. Бахмут, вул. Садова, 119 (а.с. 4).
Вказаний запит був отриманий відповідачем 23.04.2020 року, що підтверджується відміткою про отримання вхідної кореспонденції з присвоєнням вхідного номеру 179/03-23.
Вважаючи, що відповідачем здійснено протиправну бездіяльність, оскільки не надано відповіді на запитувану ним інформацію впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було надіслано позивачеві відповідь на запит про отримання публічної інформації у строк та спосіб встановлений чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 02.10.1992 №2657-XII передбачено, що публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
З наведеного слідує, що визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 813/3931/17.
Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зокрема, передбачено забезпечення доступу до інформації, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Частиною 1 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Згідно з ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Розпорядженням Ужгородської міської голови було затверджено Інструкцію з діловодства в Ужгородській міській раді та її виконавчих органах за №150 (далі - Інструкція №150).
Відповідно до п. 2 Інструкції №150 основною формою провадження діловодства в Ужгородській міській раді є електронна. Документування управлінської інформації в Ужгородській міській раді здійснюється в електронній формі із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, електронної печатки та електронної позначки часу, крім випадків наявності обґрунтованих підстав для документування управлінської інформації у паперовій формі, якими визнаються: документи, що містять інформацію з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом; електронні документи, що не можуть бути застосовані як оригінал згідно з вимогами закону; документи, вимога щодо опрацювання яких у паперовій формі встановлена розпорядженням міського голови.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 р. № 55 затверджено Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Типова інструкція).
Типова інструкція встановлює вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними у паперовій формі Секретаріатом Кабінету Міністрів України, центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями, що належать до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим (далі - установи).
Згідно п. 156 Типової інструкції реєстрація документів всіх категорій полягає у створенні запису облікових даних про документ та оформлення реєстраційно-моніторингової картки в електронній формі у системі електронного діловодства із зазначенням обов`язкових реквізитів, за допомогою яких фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим внесенням до реєстраційно-моніторингової картки необхідних відомостей.
Відповідно до п. 192 Типової інструкції вихідні документи у паперовій формі, створені в установі у разі наявності підстав, які визнаються обґрунтованими для створення документів у паперовій формі, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службою.
Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку.
Згідно п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку встановлено, що приймання поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає в оформленні поштового відправлення, поштового переказу, що подаються для пересилання; розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку. 
Відповідно до п. 66 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку.
Згідно п. 68 Правил надання послуг поштового зв`язку про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.
Матеріалами справи підтверджується, що 23.04.2020 року (в день надходження запиту позивача на отримання публічної інформації від 18.04.2020 року), відповідачем було підготовлено відповідь за №179/03-23 на запит позивача про отримання публічної інформації, у які відповідач повідомив позивача, що Ужгородською міською радою прийнято рішення 23.12.2015 року № 70 «Про дозвіл на проведення інвентаризації земель м. Ужгорода та розробку технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації». У зв`язку з цим, надання інформації про земельні ділянки, що можуть бути безоплатно передані у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, можливе після завершення цілісної інвентаризації. Додатково позивача було повідомлено про прийняте, на час проведення інвентаризації, рішення 23.12.2015 року № 71 «Про тимчасову заборону (мораторій) на передачу у власність та користування вільних від забудов земельних ділянок в м. Ужгороді» (а. с. 23).
Також, цього ж дня (23.04.2020 року) відповідачем через Ужгородський поштамт УДППЗ «Укрпошта» було надіслано 3 одиниці поштових відправлень, серед яких була і відповідь на публічний запит позивача - ОСОБА_1 , яка надіслана на адресу позивача -вул. Садова, 119, м. Бахмут, Донецька область. Дана обставина підтверджується Відомістю відправлень простої кореспонденції та фіскальним чеком від 23.04.2020 року (а.с.24 та зворот).
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів вважає, що жодним чином права позивача не порушені, оскільки відповідачем було надіслано позивачеві відповідь на запит про отримання публічної інформації у строк та спосіб встановлений чинним законодавством України, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Крім того, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що відповідачем у цьому випадку дотримано цей принцип, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -
                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 260/1723/20 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 15 жовтня 2020 року.