ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15842/18                                                         Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 жовтня 2020 року                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                   Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                       Бужак Н.П., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техновік Груп» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техновік Груп» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Техновік Груп» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.09.2018 №0005614001.
В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на те, що продаж талонів на пальне не є по своїй суті продажем підакцизних товарів, а тому позивач не зобов`язаний був реєструватись платником акцизного податку. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2019 р. у задоволенні позову було відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач повинен реєструватися як платник акцизного податку з початку здійснення реалізації пального, оскільки у позивача був відсутній такий обов`язок. Наведене обумовлено тим, що саме через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві, тому операції продавця (реалізатора) нафтопродуктів, тобто особи, яка здійснює відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС безпосередньо споживачам незалежно від форми розрахунків, не є об`єктом оподаткування акцизним податком відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України.
Також апелянт звертає увагу на те, що безпосередньо самі операції з видачі (купівлі-продажу) смарт-карток та/або талонів на пальне не є операціями з реалізації пального в розумінні абз. 2 пп. 14.1.212 пю 14.1 ст. 14 ПК України.
Отже, у разі відсутності власних (орендованих) АЗС, нездійснення фактичного утримання пального та його фізичного відпуску споживачу, а також нездійснення інших операцій з реалізації пального, визначених абз. 2 пп.14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України, підприємство не повинно реєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та складати акцизні накладні, оскільки не здійснює операції з реалізації пального в розумінні згаданої норми.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зазначає, що особи, які здійснюють реалізацію пального, підлягають обов`язковій державній реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб. Оскільки позивачем здійснювалась реалізація пального з використанням талонів (карток/талонів на пальне), він повинен був зареєструватися як платник акцизного податку до початку здійснення реалізації пального.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України.
У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Техновік Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з підприємствами-контрагентами при придбанні та реалізації підакцизних товарів (нафтопродуктів), виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) за період з 01.12.2017 по 31.12.2017.
За результатами перевірки складено акт №11/26-15-40-01/37119092 від 05.09.2018, згідно висновків якого відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пп. 212.1.15 п. 212.1, пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України.
На підставі акта перевірки Головне управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2018 №0005614001, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем «пальне» у сумі 1 177 579,20 грн.
Не погоджуючись із винесеним рішенням, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачем здійснено продаж (реалізацію) палива з використанням талонів (карток/талонів на пальне), він мав у відповідності до вимог пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, зареєструватись як платник акцизного податку до початку здійснення реалізації пального.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно із пп. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1 пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.
Згідно із пп. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.
У відповідності до пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.
Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.
Об`єктами оподаткування акцизним податком є операції, зокрема, з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 Податкового кодексу України).
Пунктом 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів віднесено, зокрема, пальне.
Згідно з ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб`єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.
За правилами пп.  214.1.4  п.  214.1  ст.  214 Податкового кодексу України базою оподаткування акцизним податком є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до пп.  213.1.9  п.  213.1  ст.  213  цього  Кодексу.
Тобто, об`єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, при цьому незалежно від форми розрахунків.
Згідно з п.  216.9  ст.  216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до  Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.
Відповідно до п. 10 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.
Отже, розрахунки за придбані у роздріб нафтопродукти можуть здійснюватись як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).
При цьому згідно з пп. 10.3.1.1 п. 10.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства економіки України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин),  розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС із використанням реєстраторів розрахункових операцій, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 № 1315.
Відповідно до пп. 10.3.1.3 п. 10.3 цієї Інструкції відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП у графі 8.
Згідно з підпунктами 10.3.2, 10.3.3, 10.3.4 пункту 10.3 названої Інструкції в цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатись і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (графа 11), за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10).
Отже, при відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п.  216.9  ст.  216 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.
Пунктом 34 цих Правил встановлено, що заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.
Пунктом 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України встановлено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Будівельна компанія «Трено» (Постачальник) та ТОВ «Техновік Груп» (Покупець) укладено договір поставки від 15.10.2017 №01.151017, відповідно до якого позивач придбав бензин автомобільний 92-Євро-5 та 95-Євро-5 (талони).
Відповідно до специфікації №1 до вказаного договору, покупець має право отримати бензин на будь-якій автозаправці мережі "WOG" на всій території України.
На підтвердження виконання вищезазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи копії видаткових накладних, платіжних доручень, банківських виписок.
Позивачем зазначено, що ним укладено із ТОВ «Перша Українська Хімічна Компанія» усну домовленість про постачання на адресу останнього бензину автомобільного 92-Євро-5 та 95-Євро-5 (талони) на загальну суму з ПДВ - 1176828,96 грн.
На підтвердження виконання даної усної домовленості позивачем надано до матеріалів справи копії видаткових накладних, рахунків-фактур, видаткових накладних на повернення, податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних.
Станом на дату вказаних господарських операцій ТОВ «Техновік Груп» не було зареєстроване платником акцизного податку, що є порушенням вимог пп. 212.1.15 п. 212.1, пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України.
ТОВ «Техновік Груп» не заперечувало факту здійснення ним реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку, однак посилалось на те, що згідно ним здійснювалась не реалізація палива, а реалізація талонів на бензин, а тому, на думку позивача, проведення таких господарських операцій не потребує реєстрації платником акцизного податку та складання акцизних накладних.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про помилковість вказаних доводів з огляду на те, що реалізація пального через мережу АЗС є операцією з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, а тому незважаючи на форму розрахунків такі операції є об`єктом оподаткування акцизним податком.
Вказане правозастосування викладене Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 08.09.2020 р. у справі № 823/925/16, від 23.09.2020 р. у справі № 803/3710/15.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки позивачем здійснено продаж (реалізацію) палива з використанням талонів (карток/талонів на пальне), він мав у відповідності до вимог пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, зареєструватись як платник акцизного податку до початку здійснення реалізації пального.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13.03.2018 №815/2461/17, від 09.04.2019 №819/567/18.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що при застосуванні до ТОВ «Техновік Груп» штрафної санкції відповідно до п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України за порушення пп. 212.1.15 п. 212.1, пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства, а тому податкове повідомлення-рішення від 19.09.2018 №0005614001 є правомірним та підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техновік Груп» залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак

                                                                                                    Л.О. Костюк