ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7207/20 Справа № 191/2616/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Перший Український міжнародний Банк”, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталя Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, –

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Перший Український міжнародний Банк”, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталя Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що правові підстави для передачі справи на розгляд іншого суду відсутні.

Відповідач та треті особи своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції посилався на те, що виконання виконавчого напису, вчиненого 29 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за заявою Акціонерного товариства “Перший Український міжнародний Банк”, здійснюється в м. Києві приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною, підстав для застосування альтернативної підсудності, що визначені у ст. 28 ЦПК України, судом не встановлено, а тому дійшов висновку, що дана справа не підсудна Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області, та на підставі норм п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передав справу на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи вважає наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Визначити підсудність суду – означає з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність – це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність – це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом, встановленим статтею 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, а позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, правилами статті 28 ЦПК України визначено право позивача щодо вибору підсудності справи. Так ч.12 ст.28 ЦПК України визначено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред”являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до частини другої статті 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Наслідки передачі справи до іншого суду передбачені статтею 32 ЦПК України.

Відповідно до частини першої цієї норми спори між судами про підсудність не допускаються. Згідно з частиною другою статті 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Недопустимість суперечок про підсудність означає, що суд, якому передана справа, не має права відмовити у прийнятті надісланої до нього справи, навіть якщо вважає таку передачу безпідставною.

З матеріалів справи убачається, що після передачі справи на розгляд іншого суду, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання на 03 жовтня 2019 року (а.с.24-25).

Колегією встановлено, що розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за заявою позивачки ОСОБА_1 (а.с.69).

Також, позивачка зверталась до суду з заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року було залишено без розгляду (а.с.82-83).

В подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено та призначено судове засідання на 15 липня 2020 року в режимі відеоконференції (а.с.94-95).

Однак, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ “Перший Український міжнародний Банк”, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню – залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання.

Таким чином, колегією суддів установлено, що Дніпровський районний суд м. Києва не допускаючи спір між судами з приводу підсудності, відкрив провадження у справі та здійснював відповідні процесуальні дії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. 

Тобто, у зазначеній справі ухвалено процесуальне рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Як убачається з матеріалів справи, 29 листопада 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ “Перший Український міжнародний Банк” заборгованості в розмірі 20 027,22 грн. (а.с.7).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 18 січня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.8).

Колегія суддів звертає увагу, що місце виконання рішення визначене у ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження”.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника – фізичної особи, за місцезнаходженням боржника – юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України (ч.2 ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження”).

Таким чином, у розумінні ст. 24 Закону України “Про виконавче провадження” місцем виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем є місце проживання, перебування боржника – фізичної особи, місцезнаходження боржника – юридичної особи або за місцезнаходження майна боржника, тобто ОСОБА_1 .

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 вказала свою адресу місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.1).

Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що після передачі справи на розгляд іншого суду, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання на 03 жовтня 2019 року (а.с.24-25). Розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за заявою позивачки ОСОБА_1 (а.с.69). Також, позивачка зверталась до суду з заявами про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року було залишено без розгляду перше клопотання (а.с.82-83). В подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 червня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено та призначено судове засідання на 15 липня 2020 року в режимі відеоконференції (а.с.94-95). В подальшому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ “Перший Український міжнародний Банк”, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, – залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання.

Позивач, звертаючись до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, та посилаючись на ч.12 ст. 28 ЦПК України вважала місцем виконання виконавчого напису нотаріуса — свою адресу місцезнаходження, як боржника у виконавчому провадженні.
Пред”явлення позову в суд на підставі ст. 28 ЦПК України здійснюється тільки за вибором позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена права оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року про залишення без розгляду її позовної заяви, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року, у зв”язку з тим, що у даній справі постановлено ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія апеляційного суду вважає, що на теперішній час відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення з підстав передчасності, а ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2019 року про передачу справи на розгляд іншого суду – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 04 грудня 2020 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко