УХВАЛА
 
06 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 752/13941/19
провадження № 61- 13930 ск 20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,                    Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим договору кредиту та визнання виконаними в повному обсязі зобов'язань щодо повернення кредиту,
 
ВСТАНОВИВ :
 
17 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, а також постанову апеляційного суду та, посилаючись на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає, що суди при вирішенні справи не застосували висновків Верховного Суду та суди не взяли до уваги те, що відповідача - АТ «Укрсоцбанк» ліквідовано, а його правонаступник не залучений до участі в справі як належний відповідач.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у таких випадках, якщо: 
-          суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
-          судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі в справі.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, в якій викладено висновок про застосування норми права в подібних правовідносинах та який не був врахований у постанові апеляційного суду.
 
З огляду на викладене, касаційна скарга подана на зазначені судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також положень Закону України «Про судовий збір».
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
 
Витребувати з Голосіївського районного суду міста Києва справу                                  № 752/13941/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим договору кредиту та визнання виконаними в повному обсязі зобов`язань щодо повернення кредиту.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк до                                   06 листопада 2020 року, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                    В. І. Журавель
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук