ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2020 р.                                       Справа№ 910/2902/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Мальченко А.О. 
 секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: 
від позивача за первісним позовом: адвокат Колісник О.В., довіреність №19/3-02/57, від 03.02.20
від відповідача за первісним позовом: адвокат Тіньковський О.Г., ордер серії КВ №438927 від 29.12.19
від третьої особи: не з`явився
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 ,
на рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року (повний текст складено 13.03.2020 р.)
у справі № 910/2902/19 (суддя Заєць Д.Г.)
за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 
до ОСОБА_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство "Бекристон" 
про стягнення 1 000 000,00 грн., -
за зустрічним позовом ОСОБА_1 
до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне підприємство "Бекристон"
про визнання поруки припиненою, -
в с т а н о в и в :
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          ПАТ "Державний ощадний банк України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 (далі - відповідач) 1000000 грн. (т.І, а.с. 4-8).
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором поруки №193/48-4 від 29.01.2015 року. 
1.3.           ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання поруки припиненою (т.ІІ, а.с. 32-34). 
1.4.          Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відтак, порука за Договором поруки №193/48-4 від 29.01.2015 року, на думку позивача за зустрічним позовом, припинилась 28.09.2018 року, внаслідок реального збільшення обсягу відповідальності поручителя шляхом укладення Додаткового Договору №9 до Кредитного договору, без явної, чіткої та очевидної згоди поручителя на таке збільшення, а тому, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати припиненою поруку за Договором поруки №193/48-4 від 29.01.2015 року. 

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 у справі №910/2902/19 первісні позовні вимоги задоволено повністю. В задоволенні зустрічного позову відмовлено (т. IІІ, а.с.120-130).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.           ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою від 13.08.2020, в якій просить: "Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення 1 000 000,00 грн. та задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання поруки припиненою". 

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          Відповідач, з посиланням на викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №756/10859/15- ц правову позицію, зазначає про те, що спір між позивачем та відповідачем належить до юрисдикції загальних судів України та підлягає вирішенню виключно в порядку цивільного судочинства.
4.2.          Позивачем не надано суду доказів ні надання саме Третій особі грошових коштів (кредиту) в зазначеному в позовній заяві розмірі, ні сплати будь-яких коштів Третьою особою чи іншими поручителя Позивачеві за цими зобов`язаннями, ні виникнення заборгованості в зазначеному Позивачем розмірі.
4.3.          Порука за Договором припинилася 28.09.2018 р. внаслідок реального збільшення обсягу відповідальності Відповідача шляхом укладення Додаткового договору №9 до Кредитного договору, без явної, чіткої та очевидної згоди Відповідача на таку зміну основного зобов`язання. Факт припинення поруки унеможливлює стягнення заборгованості за Кредитним договором з Поручителя, тому в задоволенні позову має бути відмовлено повністю.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, з посиланням на викладену у постанові Верховного Суду від  02.10.2018 у справі №910/1733/18 правову позицію зазначає, що даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, з огляду на те, що цей спір віднесений до юрисдикції господарського суду.
5.2.          Позивач, з посиланням на п. 2.3 Договору, зазначає про те, що згода ОСОБА_1 на внесення будь-яких змін та укладення додаткових угод до кредитного договору, відповідно і на збільшення обсягу його відповідальності за цим правочином, була очевидною, явно вираженою і відповідала дійсній волі поручителя та вказує, що укладаючи 29.01.2015 року Договір поруки №193/48-4 сторони договору погодили, що вони вважають збільшенням обсягу відповідальності поручителя, та згода на яку саме зміну основного зобов`язання вимагається відповідна згода поручителя. За таких підстав згода Відповідача на внесення будь-яких змін та укладення додаткових угод до кредитного договору, відповідно і на збільшення обсягу її відповідальності за цим правочином, була очевидною, явно вираженою та відповідала волі поручителя. Аналогічні правові висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №200/16682/15-ц у разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання.
5.3.          Також позивач вказує, що заборгованість виникла до внесення змін до кредитного договору, а відтак, в будь-якому випадку підлягає стягненню з поручителя.

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2020 року, матеріали судової справи № 910/2902/19 разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.
6.2.          02.09.2020 від АТ "Державний ощадний банк України" до Північного апеляційного господарського суду надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 13.08.2020 на рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 910/2902/19.
6.3.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2020 заяву про поновлення строк для подання апеляційної скарги задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі № 910/2902/19. В задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 10.03.2020 у справі № 910/2902/19 залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
6.4.           ОСОБА_1 звернулась з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги.
6.5.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі №910/2902/19 та повідомлено учасників справи про те, що судове засідання відбудеться 20.10.2020 р.
6.6.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2020 р. та розгляд справи відкладено на 03.11.2020 р. відповідно.
6.7.          Судове засідання, призначене на 03.11.2020 р., не відбулось в зв`язку з перебуванням головуючого судді Чорногуза М.Г. на лікарняному.
6.8.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 р. учасників справи повідомлено про те, що судове засідання відбудеться 24.11.2020 р.

7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          У судовому засіданні 24.11.2020 р. представник ОСОБА_1 надав пояснення, у яких підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити.
7.2.          Представник ПАТ "Державний ощадний банк України" у судовому засіданні 24.11.2020 р. надав пояснення, у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.
7.3.          ПП "Бекристон" у судове засідання 24.11.20202 р. явку свого представника не забезпечило, про причини неявки колегію суддів не повідомило, про час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, шляхом направлення ухвали на повідомлену суду адресу, що підтверджується довідкою АТ "Укрпошта" про причину повернення поштового відправлення з причини "відправлення не вручене під час доставки".
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Ухвалою про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду явка сторін обов`язковою не визнавалась і учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1           29.11.2013 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" (за договором - банк) та ПП "Бекристон" (за договором - позичальник) укладено Договір кредитної лінії №89/48-1 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов п.п.1, 2 якого банк зобов`язується надати на умовах цього Договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки, кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається у вигляді невідновлювальної кредитної лінії окремими частинами (далі - "транш", а у сукупності - "транші". З урахуванням п. 2.5. цього Договору, остаточним терміном повернення кредиту (траншу кредиту) є " 31" березня 2017 року (включно) (т.І, а.с. 10-18).
8.2          Згідно п. 2.3. Договору, сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 2500000,00 євро. 
8.3          В подальшому, між сторонами укладались Додаткові Договори до Договору кредитної лінії №89/48-1 від 29.11.2013 року, зокрема Додатковий Договір №1 від 30.12.2013 року, №2 від 29.01.2015 року, №3 від 29.01.2015 року, №4 від 22.06.2015 року, №5 від 24.11.2015 року, №6 від 22.12.2015 року, №7 від 29.04.2016 року, №8 від 30.05.2017 року, №9 від 28.09.2018 року, №10 від 10.10.2018 року (т.І, а.с. 19-68). 
8.4           29.01.2015 року, з метою забезпечення зобов`язань по кредиту між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (за договором - кредитор або банк), Приватним підприємством "Бекристон" (за договором - боржник) та громадянкою України ОСОБА_1 (за договором - поручитель) укладено Договір поруки №193/48-4 (далі - Договір поруки) за умовами п. 2.1. якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та/або Договору про відкриття непокритого акредитиву (т.І, а.с. 69-78). 
8.5          В подальшому, до Договору поруки укладено Додаткові договори №1 від 24.06.2016 року та №2 від 30.05.2017 року, відповідно до яких окремі положення Договору поруки було викладено в зміненій редакції.
8.6          За умовами п. 9 Договору поруки (в редакції Додаткового договору №1 від 24.06.2016 року), зобов`язання боржника як позичальника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з кредитного договору, в тому числі, але не виключно: 1). повернути Банку кредитні кошти, отримані за кредитним договором у розмірі, що не перевищує еквіваленту 2500000,00 євро 00 євроцентів із остаточним терміном повернення не пізніше ніж "30" вересня 2018 року (включно), із погашенням згідно графіку та на умовах, зазначених у кредитному договорі; на умовах, передбачених у кредитному договорі - сплатити Банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі, що визначений на основі процентної ставки 11% (одинадцять) процентів річних у євро та 23,5% (двадцять три цілих п`ять десятих) процентів річних у гривні за період користування кредитними коштами з 29.11.2013 до повного повернення кредитних коштів відповідно до кредитного договору або до моменту настання випадків передбачених п. 2.8.5. кредитного договору; на умовах, передбачених у кредитному договорі - сплатити Банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі, що визначений на основі процентної ставки 16,5% (шістнадцять цілих п`ять десятих) процентів річних у євро та 28,5% (двадцять вісім цілих п`ять десятих) процентів річних у гривні за період користування кредитними коштами з 29.11.2013 до повного повернення кредитних коштів АБО до моменту настання випадків передбачених п. 2.8.5. кредитного договору; з моменту настання випадків передбачених п. 2.8.5. кредитного договору до повного повернення кредитних коштів відповідно до кредитного договору - сплатити Банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі, що визначений на основі процентної ставки 11,25% (одинадцять цілих двадцять п`ять сотих) процентів річних у євро та 23,75% (двадцять три цілих сімдесят п`ять сотих) процентів річних у гривні, та, при настанні випадків, визначених у Кредитному договорі - сплатити Банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі, що визначений на основі процентної ставки 16,75% (шістнадцять цілих сімдесят п`ять сотих) процентів річних у євро та 28,75% (двадцять вісім цілих сімдесят п`ять сотих) процентів річних у гривні за період користування кредитними коштами; 5. сплатити Банку комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у кредитному договорі; 6. сплатити на користь Банку штрафні санкції у випадку неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, а також інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов кредитного договору; 7. відшкодувати Банку в повному обсязі збитки, понесені у випадку неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі витрати, понесені Банком, втрачені грошові кошти та/або неодержані ним доходи (т.І, а.с. 80-81).
8.7          Відповідно до п. 2 Договору поруки (в редакції Додаткового договору №2 від 30.05.2017 року), Кредитний договір визначений, як Договір кредитної лінії №89/48-1 від 29.11.2013 року, укладений між Банком та боржником, в редакції, викладеній в Додатковому договорі до нього №3 від 29.01.2015 року, включно з Додатковим договором до нього №8 від 30.05.2017 року (т.І, а.с. 82-83).
8.8          Згідно п. 2.3 Договору поруки, порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя у повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву), та не впливають на обсяг відповідальності поручителя. Поручитель безумовно погоджується, що відповідно до умов цього пункту договору змінами умов зобов`язання, які не збільшують обсягу відповідальності поручителя та забезпечуються порукою за цим договором вважаються у тому числі але не виключно:2.3.1. будь-яке збільшення розміру кредиту, наданого боржнику; 2.3.2. продовження строку користування кредитом (його частинами), зміни строків виконання повністю або частково зобов`язання, збільшення заборгованості за кредитом на суму нарахованих та несплачених процентів; 2.3.3. відстрочення виконання зобов`язання/будь-якої його частини; 2.3.4. будь-яке збільшення/зменшення розміру процентів за кредитним договором; 2.3.5. встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки, зокрема, зміна будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за користування кредитом; 2.3.6. зміна будь-яким чином графіку погашення заборгованості за кредитним договором; 2.3.7. доповнення/зміна комісій та/або неустойок, що підлягають сплаті кредитору, та/або збільшення/зменшення їх видів та розмірів; 2.3.8. будь-які інші зміни кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву.
8.9          Відповідно до пп. 3.2.3 п. 3.2. Договору поруки, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором та/або Договором про відкриття непокритого акредитиву на власний вибір, як від боржника і поручителя спільно, так від будь-кого з них окремо, при чому, як в повному обсязі, так і частково. 
8.10          Підпунктом 10.1.1. п. 10.1. Договору поруки передбачено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за наявності) та діє протягом 30 років з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. 
8.11          Згідно пп. 10.3.1. п. 10.3. Договору поруки, дія поруки за цим Договором для цілей застосування та в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України становить 30 років з моменту підписання цього Договору сторонами та його скріплення печатками сторін за наявності. Порука за цим Договором припиняється закінченням строку, вказаного в пп. 10.3.1. цього Договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за Кредитним договором (пп. 10.3.2. Договору поруки). 
8.12          Як зазначає позивач, відповідачем (поручителем) та третьою особою (позичальником) не виконано своїх зобов`язань за Кредитним договором та укладеними до нього додатковими договорами. Станом на вересень 2018 року заборгованість ПП "Бекристон" (позичальник, третя особа у справі) за Кредитним договором складає 13834102,55 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення кредиту у гривні - 5452003,39 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту у євро - 8380883,59 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів у гривнях - 148,11 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів у євро - 1067,43 грн., пені за несвоєчасну комісію по кредиту у євро - 42807,74 грн., що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1.          Договір поруки укладено банком та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання ПП "Бекристон" зобов`язання за кредитним договором.
9.2.          Наявними у матеріалах по свідчать платіжними дорученнями у іноземній валюті підтверджується, що банком виконано зобов`язання з надання позичальнику кредитних коштів (т.І, а.с. 149-156). 
9.3.          Разом з тим, наявні у матеріалах справи виписки за період з 01.11.2013 по 20.03.2019 свідчать про те, що позичальником зобов`язання з повернення кредитних коштів у встановлені договором строки не виконувалось, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту у гривнях, пені за несвоєчасне погашення пені у євро, пені за несвоєчасну сплату процентів у гривні, пені за несвоєчасну сплату процентів у євро, пені за несвоєчасну сплату комісій по кредиту у гривні у загальному розмірі 13834102,53 грн. (т.І, а.с. 109-147).
9.4.          У постанові Верховного Суду України від 05.06.2013 року у справі №6-43цс13, вказано, що згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною і наданою у спосіб, передбачений договором поруки.
9.5.          Судом встановлено, що згідно п. 2.3. Договору поруки, сторони дійшли згоди, що порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя у повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву), та не впливають на обсяг відповідальності поручителя. Поручитель безумовно погоджується, що відповідно до умов цього пункту договору змінами умов зобов`язання, які не збільшують обсягу відповідальності поручителя та забезпечуються порукою за цим договором вважаються, у тому числі, але не виключно: будь-яке збільшення розміру кредиту, наданого боржнику; продовження строку користування кредитом (його частинами), зміни строків виконання повністю або частково зобов`язання, збільшення заборгованості за кредитом на суму нарахованих та несплачених процентів; відстрочення виконання зобов`язання/будь-якої його частини; будь-яке збільшення/зменшення розміру процентів за кредитним договором; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки, зокрема, зміна будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за користування кредитом; зміна будь-яким чином графіку погашення заборгованості за кредитним договором; доповнення/зміна комісій та/або неустойок, що підлягають сплаті кредитору, та/або збільшення/зменшення їх видів та розмірів; будь-які інші зміни кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву.
9.6.          Відповідно до п. 5.1. Договору поруки, сторони засвідчують однакове розуміння ними умов цього договору та його правових наслідків, підтверджують дійсність їх намірів при його укладанні, а також те, що договір не містить ознак фіктивного чи удаваного правочину, що він не укладений під впливом помилки щодо його природи, прав та обов`язків сторін, а також під впливом обману чи збігу тяжких обставин.
Згідно п. 5.2. Договору поруки, сторони передбачили, що з укладанням цього договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких інших умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.
Договір сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується власними підписами сторін (уповноважених представників сторін), скріплених печатками, що діють у повній відповідності з наданими їм повноваженнями та повним розумінням предмету та змісту договору (п. 12.6. Договору поруки).
Тобто, укладаючи спірний Договір поруки сторони усвідомлювали весь обсяг прав та обов`язків передбачених його умовами, та відповідно погоджуючись з такими умовами усвідомлювали настання правових наслідків за невиконання та/або неналежне невиконання покладених на сторін зобов`язань.
Таким чином, укладаючи 29.01.2015 року Договір поруки №193/48-4 сторони договору погодили, що вони вважають збільшенням обсягу відповідальності поручителя, та згода на яку саме зміну основного зобов`язання вимагається відповідна згода поручителя. За таких підстав згода ОСОБА_1 на внесення будь-яких змін та укладення додаткових угод до кредитного договору, відповідно і на збільшення обсягу її відповідальності за цим правочином, була очевидною, явно вираженою та відповідала волі поручителя.
Аналогічні правові висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №200/16682/15-ц у разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання.
9.7.          Більш того, додаткові договори №1-№8 до Договору кредитної лінії підписано від імені ПП "Бекристон" Завірухою О.П., як директором вказаного підприємства, що додатково свідчить про обізнаність вказаної особи з розміром передбаченого цим договором зобов`язання. 
9.8.          Згідно правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №521/21255/13-ц направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.
9.9.          Умовами п. 3.2.4. Договору поруки сторони погодили, що з метою реалізації відповідно до умов цього Договору права вимоги до поручителя кредитор має право пред`явити (направити) поручителю вимогу. Ненаправлення кредитором вимоги не позбавляє кредитора права вимагати у поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього Договору та законодавства.
9.10.          Враховуючи викладене та те, що боржник свій обов`язок, щодо виконання умов Кредитного договору не виконав, а відтак у кредитора виникло право на звернення до поручителя з метою виконання зобов`язання боржника. 
9.11.          Таким чином, позивач, як кредитор, правомірно звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з поручителя заборгованості, яка виникла внаслідок порушення боржником своїх обов`язків за Кредитним договором.
9.12.          Відповідачем подано до суду зустрічний позов до ПАТ "Державний ощадний банк України" за участю третьої особи - ПП "Бекристон" про визнання поруки припиненою. Обґрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом зазначає, що згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг й відповідальності. Враховуючи зазначену норму та згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду у справі №640/15305/15-ц від 21.03.2018 р., до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. 
9.13.          Позивач за зустрічним позовом, як поручитель, поручився за виконання зобов`язань боржника перед банком, передбачених Договором кредитної лінії №89/48-1 від 29.11.2013 року, укладеним між ПАТ "Державний ощадний банк України" і ПП "Бекристон" в редакції, викладеній в Додатковому договорі до нього №3 від 29.01.2015 року включно з Додатковим договором до нього №8 від 30.05.2017 року. Однак, в подальшому, без погодження з боку поручителя - ОСОБА_1 , між ПАТ "Державний ощадний банк України" і ПП "Бекристон" укладено Додатковий Договір №9 28.09.2018 року до Кредитного договору, згідно якого внесено зміни до Кредитного договору, зокрема збільшено розмір діючого ліміту кредитування, збільшено розмір процентних ставок та розмір комісійної винагороди. 
9.14.          Згідно п. 2.3. Договору поруки, сторони дійшли згоди, що порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя у повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву), та не впливають на обсяг відповідальності поручителя. Поручитель безумовно погоджується, що відповідно до умов цього пункту договору змінами умов зобов`язання, які не збільшують обсягу відповідальності поручителя та забезпечуються порукою за цим договором вважаються, у тому числі, але не виключно: будь-яке збільшення розміру кредиту, наданого боржнику; продовження строку користування кредитом (його частинами), зміни строків виконання повністю або частково зобов`язання, збільшення заборгованості за кредитом на суму нарахованих та несплачених процентів; відстрочення виконання зобов`язання/будь-якої його частини; будь-яке збільшення/зменшення розміру процентів за кредитним договором; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки, зокрема, зміна будь-яким чином методу (способу) нарахування процентів за користування кредитом; зміна будь-яким чином графіку погашення заборгованості за кредитним договором; доповнення/зміна комісій та/або неустойок, що підлягають сплаті кредитору, та/або збільшення/зменшення їх видів та розмірів; будь-які інші зміни кредитного договору та/або договору про відкриття непокритого акредитиву.
9.15.          Відповідно до п. 5.1. Договору поруки, сторони засвідчують однакове розуміння ними умов цього договору та його правових наслідків, підтверджують дійсність їх намірів при його укладанні, а також те, що договір не містить ознак фіктивного чи удаваного правочину, що він не укладений під впливом помилки щодо його природи, прав та обов`язків сторін, а також під впливом обману чи збігу тяжких обставин.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог з огляду на те, що внаслідок невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням умов Договору поруки ПАТ "Державний ощадний банк України" набуло право вимоги до поручителя як солідарного боржника щодо погашення заборгованості ПП "Бекристон" за Договором кредитної лінії №89/48-1 від 29.11.2013 року на суму заявлених позовних вимог. 
10.2.          Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог, з огляду на те, що укладаючи 29.01.2015 р. Договір поруки №193/48-4 сторони договору погодили, що вони вважають збільшенням обсягу відповідальності поручителя, та згода на яку саме зміну основного зобов`язання вимагається відповідна згода поручителя. При цьому, згода поручителя - ОСОБА_1 на внесення будь-яких змін та укладення додаткових угод до кредитного договору, відповідно і на збільшення обсягу його відповідальності за цим правочином, була очевидною, явно вираженою та відповідала волі поручителя, а отже, наявність такої згоди свідчить про відсутність правових підстав для припинення поруки за ч. 1 ст. 559 ЦК України.

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Колегія суддів зазначає, що твердження відповідача про те, що спір між позивачем та відповідачем належить до юрисдикції загальних судів України та підлягає вирішенню виключно в порядку цивільного судочинства є  безпідставними з огляду на те викладену у постанові Великої палати Верховного Суду від  02.10.2018 у справі №910/1733/18 правову позицію, відповідно до якої: "кредитор подав до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами  ГПК України." 
При цьому, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для застосування правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №756/10859/15-ц та на яку посилається ОСОБА_1 з огляду на те, що у вказаній справі висновки зроблено щодо зобов`язань у яких фізична особа є саме позичальником, а не поручителем, а також щодо вимог про стягнення з поручителя, який є юридичною особою.
11.2.          Твердження скаржника про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження надання Третій особі грошових коштів (кредиту) в зазначеному в позовній заяві розмірі, ні сплати будь-яких коштів Третьої особою чи іншими поручителя Позивачеві за цими зобов`язаннями, ні виникнення заборгованості в зазначеному Позивачем розмірі, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на те, що у матеріалах справи наявні платіжні дорученнями у іноземній валюті (т.І, а.с. 149-156), а також виписки за період з 01.11.2013 по 20.03.2019, у яких відображено факт надання третій особі кредитних коштів, а також хронологію погашення заборгованості, нарахування відсотків, пені та комісій (т.І, а.с. 109-147).
11.3.          Твердження скаржника про те, що порука за Договором припинилася 28.09.2018 р. внаслідок реального збільшення обсягу відповідальності Відповідача шляхом укладення Додаткового договору №9 до Кредитного договору, без явної, чіткої та очевидної згоди Відповідача на таку зміну основного зобов`язання, з огляду на те, що згода поручителя - ОСОБА_1 на внесення будь-яких змін та укладення додаткових угод до кредитного договору, відповідно і на збільшення обсягу його відповідальності за цим правочином, була очевидною, явно вираженою та відповідала волі поручителя та виражена у п. 2.3 Договору. За таких підстав згода Відповідача на внесення будь-яких змін та укладення додаткових угод до кредитного договору, відповідно і на збільшення обсягу її відповідальності за цим правочином, була очевидною, явно вираженою та відповідала волі поручителя. Аналогічні правові висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №200/16682/15-ц у разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем за первісним позовом права позивача на отримання задоволення виконання зобов`язання третьої особи, виконання якого забезпечено порукою відповідача. 

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).
13.3.          Відповідно до ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.
13.4.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.5.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України). 
13.6.          Зі змісту ч.4 ст. 75 ГПК України вбачається, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
13.7.          Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.8.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.9.          Відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
13.10.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
13.11.          Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
13.12.          Відповідно до ч. 2 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
13.13.          Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).
13.14.          Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
13.15.          Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
13.16.          За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).
13.17.          Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
13.18.          Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
13.19.          Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
13.20.          Якщо в договорі не передбачено субсидіарну відповідальність поручителя, кредитор має право, керуючись ст. 543 ЦК України, звернутися як до боржника за основним зобов`язанням, так і до поручителя; як разом, так і окремо; як повністю, так і в частині боргу. Таким чином, при солідарній поруці кредитор наділяється правом самостійно вирішувати питання про те, до кого з них - боржника чи поручителя - чи до обох разом, в якій частині і в якій послідовності пред`являти свої вимоги.
13.21.          Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
13.22.          Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
13.23.          Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
13.24.          Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
13.25.          Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
13.26.          Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
13.27.          Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
13.28.          Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.          Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі №910/2902/19 залишити без змін.
14.3.           Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі №910/2902/19 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі №910/2902/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 10 березня 2020 року у справі №910/2902/19 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на ОСОБА_1 .
4. Справу №910/2902/19 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 25.11.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                А.О. Мальченко