Ухвала    
Іменем України
09 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 446/1065/20
провадження № 61-12581ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи 
у порядку спрощеного позовного провадження.
Не погоджуючись з указаною ухвалою суду першої інстанції щодо дотримання судом правил підсудності,  ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 липня 2020 року повернуто заявникові.
Апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана на ухвалу суду першої інстанції, яка відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
21 серпня 2020 року на електронну адресу Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду ОСОБА_1 надіслав касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року без застосування електронного цифрового підпису, що підтверджується довідкою, складеною відділом забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
26 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 надіслав до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду аналогічну за змістом касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 серпня 
2020 року.
Касаційна скарга мотивована тим, що порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо дотримання правил підсудності призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року касаційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 серпня       
2020 року, яка надійшла до суду 21 серпня 2020 року без застосування електронного цифрового підпису, повернуто заявникові.
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2020 року касаційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 серпня       
2020 року, яка надійшла до суду 26 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку, залишено без рухудля усунення її недоліків, а саме запропоновано заявнику надати нову редакцію касаційної скарги, виклад якої має бути зрозумілим, та яка має відповідати формі та змісту відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги і надати документи, що підтверджують його сплату. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 08 вересня 2020 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року 
№ 460-ІХ, згідно з яким було внесено зміни до статті 353 ЦПК України, в якій пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України виключено. Вказаним пунктом передбачалася можливість апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.
Частина перша статті 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду. Проте, ухвала про відкриття провадження у справі в цьому переліку відсутня.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
За змістом пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Суд апеляційної інстанції установивши, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених пунктом 4 частиною п`ятою статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні, тому право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя судом апеляційної інстанції порушено не було.
При цьому, повернення апеляційної скарги, яка подана на ухвалу суду першої інстанції, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не позбавляє заявника права на апеляційне оскарження та не порушує його права на судовий захист, оскільки він не позбавлений можливості включити свої заперечення на таку ухвалу до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи у разі його незгоди з таким рішенням.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом  апеляційної інстанції норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд               у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                           Б. І. Гулько
 
                                                                                                           Г. В. Коломієць