ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 380/3235/20 пров. № А/857/7536/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача -                                         Луньо Б.М.;
від відповідача -                                         Кривецька О.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправними дій щодо виплати пенсії не у повному розмірі, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (суддя суду І інстанції: Кедик М.В. , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 29.05.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 02.06.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.04.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Пенсійного фонду /ГУ ПФ/ України у Львівській обл. щодо невизначення станом на 01.01.2020р. суми заборгованості, яка утворилась в результаті виплати за період із 01.01.2018р. по 31.12.2019р. не в повному обсязі перерахованого із 01.01.2018р. основного розміру пенсії, та невжиття заходів по її виплаті; зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. провести ОСОБА_1 розрахунок та виплату заборгованості основного розміру пенсії, яка утворилась станом на 01.01.2020р. в результаті виплати пенсії за період із 01.01.2018р. по 31.12.2019р. не в повному обсязі, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (а.с.1-5).

          Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.1-1а).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2020р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії пенсійного органу, які полягають у виплаті позивачу з 05.03.2019р. по 03.09.2019р. лише 75 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р.; зобов`язано пенсійний орган здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 05.03.2019р. по 03.09.2019р. з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р. з урахуванням проведених раніше виплат; в задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.29-31).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити в повному обсязі (а.с.36-42).
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що вичерпний перелік умов, за яких встановлена (перерахована) пенсія виплачується із відстрочкою або розстрочкою визначено ст.55 Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФ України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 
Нормами зазначеного Закону (окрім ст.55), який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість сплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування, а також позбавлення права на отримання не в повному обсязі нарахованої чи перерахованої пенсії.
Також Верховний Суд у постанові від 12.11.2019р. у справі № 826/3858/18 вказав на відсутність у Кабінету Міністрів /КМ/ України права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії, оскільки системний аналіз Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» свідчить про те, що наявність у КМ України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Разом з тим, всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» мають вищу юридичну силу, ніж норми постанов КМ України, через що останні не повинні застосовуватися до розглядуваних спірних правовідносин.
Після проведеного відповідачем у травні 2018 року перерахунку пенсії основний розмір його пенсії встановлений у сумі 3533 грн. 07 коп., розмір пенсії позивача до 31.12.2017р. становив 1992 грн. 80 коп., тобто відбулося збільшення основного розміру пенсії на 1540 грн. 27 коп.
Зазначені розрахунки свідчать про те, що протягом 2018-2019 років відповідачем не здійснено виплату основного розміру пенсії в повному обсязі.
Отримуючи пенсію відповідно до вказаного 3акону, позивач мав законні сподівання на отримання впродовж 2018-2019 років перерахованого основного розміру пенсії у повному обсязі без будь-яких обмежень.
Відновлення права на отримання пенсії в розмірі 100 % підвищення пенсії має відбуватися з моменту його порушення, тобто з 01.01.2018р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. 

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській обл. та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 23.03.2020р. пенсійним органом скеровано копії всіх документів, які знаходяться в матеріалах його пенсійної справи (а.с.6-10).
Зі змісту матеріалів пенсійної справи слідує, що ГУ ПФ України у Львівській обл. з 01.01.2018р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»: 
з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. виплата складає 50 % підвищення пенсії;
з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. підвищення складає 75 % підвищення пенсії;
з 01.01.2020 - 100 % підвищення пенсії.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невизначення позивачу станом на 01.01.2020р. суми заборгованості, яка утворилась в результаті виплати за період із 01.01.2018р. по 31.12.2019р. не в повному обсязі перерахованого із 01.01.2018р. основного розміру пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

          Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р., яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., та набрало законної сили 05.03.2019р,. в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затв. постановою КМ України № 45 від 13.02.2008р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Із врахуванням зазначеного, пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 % суми підвищення пенсії з 05.03.2019р. по 03.09.2019р., з урахуванням раніше виплачених сум. 
Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини перерахованої пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати, то суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність таких вимог, тому в цій частині позову відмовив.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина статті в редакції згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. № 1774-VIII, набрання чинності з 01.01.2017р.).

Таким чином, починаючи з 01.01.2017р., законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям та віднесено до повноважень КМ України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

01.01.2018р. набрала чинності постанова КМ України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.03.2017р., якою встановлено нові (підвищені) розміри складових грошового забезпечення військовослужбовців.
21.02.2018р. КМ України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017р., № 77, ст.2374).
Відповідно до п.2 зазначеної постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) належить проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнано протиправними та нечинними п.п.1, 2 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затв. постановою КМ України № 45 від 13.02.2008р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу КМ України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р. та на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., у постанові від 12.11.2019р. у справі № 826/3858/18 вказав, що оскаржувані пункти постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. прийняті всупереч вимогам, зокрема, ст.ст.13, 45 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Безпосередній словесний, логіко-граматичний та юридичний аналіз конструкцій та змісту вказаних правових норм дає підстави вважати, що перерахунок раніше призначених пенсій визначений ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII). КМ України лише надано право на встановлення умов, порядку та розміру для перерахунку пенсій, передбачених вказаною статтею. Під «порядком» розуміється, що КМ України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методу здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.
Щодо скасування п.2 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р., то суд касаційної інстанції вказав на відсутність у відповідача права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав. Даним пунктом передбачено обмеження виплати перерахованих сум підвищених пенсій у період з 01.01.2018р. по 01.01.2020р., що є власністю осіб, яким така пенсія нарахована.
Отже, із набранням 05.03.2019р. законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019р. у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020р., а також у постанові Верхового Суду від 09.04.2020р. у справі № 640/19928/18.
При цьому, відповідно до приписів ст.265 КАС України з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині.
Відповідно до положень ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Цей принцип треба розуміти так, що дія акту починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з втратою актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, за загальним правилом, моментом припинення календарної дії приписів закону в цих випадках є момент набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Отже, відповідний акт визнається нечинним на майбутнє і чинним до цього - протягом певного проміжку часу (останнім днем його календарної чинності є той, що передує одному з зазначених моментів). Визнання нечинним акту може призводити до відновлення дії іншого акту, початковим календарним днем якої є відповідний з вказаних моментів. Визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи апелянта про те, що відновлення права на отримання пенсії в розмірі 100 % підвищення пенсії має відбуватися з моменту його порушення, тобто з 01.01.2018р., оскільки у період з 01.01.2018р. по 05.03.2019р. положення постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р., якими визначалась поетапність виплати перерахованої пенсії, були чинними.

Водночас, 14.08.2019р. КМ України прийняв постанову № 804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою визначено на 2019 рік умови виплати пенсій, призначених до 01.03.2018р., відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018р.
Вказаною постановою КМ України встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018р. (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018р. з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.
Згадана постанова № 804 від 14.08.2019р. набрала чинності з 04.09.2019р.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2020р. у справі № 640/19133/19, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020р., визнано дії КМ України при прийнятті постанови КМ України № 804 від 14.08.2019р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» неправомірними; визнано постанову КМ України № 804 від 14.08.2019р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» протиправною та нечинною повністю; зобов`язано КМ України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо виплати 75 % суми підвищення пенсії з 05.03.2019р. по 03.09.2019р. та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 05.03.2019р. по 03.09.2019р. у розмірі 100 % суми підвищення пенсії з урахуванням проведених виплат.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті пенсії буде порушене відповідачем.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.10.2018р. у справі № 420/1410/17 (адміністративне провадження № К/9901/25243/18).

Згідно з частиною 2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010р. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2020р. в адміністративній справі № 380/3235/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич  	
Дата складення повного тексту судового рішення: 07.10.2020р.