ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«14» грудня 2020 року
м. Харків
справа № 646/4078/20
провадження № 22ц/818/6091/20 
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Котелевець А.В., Хорошевського О.М., 
за участю секретаря – Дмитренко А.Ю.,
учасники справи: 
скаржник (стягувач) – ОСОБА_1 , представник скаржника (стягувача) – ОСОБА_2 ,
заінтересовані особи – Державне підприємство «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року в складі судді Єжова В.А.
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство», Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року задоволено його позовні вимоги, визнано незаконним його звільнення з посади заступника директора Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» та поновлено його на посаді. 

Вказав, що 27 березня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду. 03 квітня 2020 року державним виконавцем встановлено, що рішення суду не виконано, про що складено акт. В подальшому 06 квітня 2020 року державним виконавцем на боржника накладено штраф та повторно надіслано вимогу про виконання рішення суду. 10 квітня 2020 року державним виконавцем встановлено, що рішення суду не виконано, у зв`язку з чим складено акт, на боржника накладено штраф, та 13 квітня 2020 року направлено повідомлення до поліції про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Зазначив, що 10 липня 2020 року йому стало відомо, що постановою старшого державного виконавця від 01 червня 2020 року виконавче провадження закінчено. 

Вказав, що зазначена постанова є неправомірною, не мотивованою та передчасною, оскільки державним виконавцем не в повному обсязі вжито заходів примусового виконання, у зв`язку з чим судове рішення не виконано, його не поновлено на роботі.

Просив поновити строк для подання скарги на рішення державного виконавця; визнати незаконною постанову від 01 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61662922, складену старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А.; зобов`язати старшого державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношева Д.А. усунути порушення його прав як стягувача у виконавчому провадженні № 61662922, та відновити виконавче провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги; у задоволенні скарги ОСОБА_1 – відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, не врахував, що постанова про закінчення виконавчого провадження є неправомірною, адже рішення суду не виконано, його не поновлено на роботі. Вказав, що державний виконавець звернувся до поліції з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення керівником боржника, однак йому відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, та він не оскаржував таку відмову до слідчого судді. Зазначив, що він самостійно звернувся до Харківської місцевої прокуратури №5 та до слідчого судді, і лише ухвалою слідчого судді від 25 травня 2020 року зобов`язано відповідних осіб внести його заяву до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Вказав, що ним обрано ефективний спосіб захисту порушених трудових прав. Зазначив, що суд першої інстанції поставився до нього упереджено.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, ухвала суду в частині поновлення ОСОБА_1 строку на подання скарги не оскаржується.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 14 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції електронною поштою надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника скаржника. 

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

14 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника скаржника надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору, яку ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року - відстрочено. Заяву про долучення вказаної квитанції – задоволено.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду в оскаржуваній частині – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивована тим, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження відповідають вимогам закону.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року, яке постановою Харківського апеляційного суду від 01 липня 2020 року залишено без змін, визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Державного підприємства «Чугуєво -Бабчанське лісове господарство» на підставі наказу про звільнення № 199-К від 06 листопада 2019 року; поновлено його на роботі на посаді заступника директора Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство»; вирішено питання щодо судових витрат; рішення допущено до негайного виконання.

26 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження (а. с. 35, зворот).

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношева Д.А. від 27 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61662922, зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 3 робочих днів (а. с. 36-37).

Цього ж дня складено вимогу виконавця № 17732 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» (а. с. 38).

30 березня 2020 року копія вимоги вручена під підпис старшому інспектору з кадрів боржника - Г. Єрміловій (а. с. 38).

03 квітня 2020 року головним лісничим Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» направлено на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) лист про наявність підстав, що унеможливлюють виконання рішення суду. Зокрема, повідомлено, що 02 січня 2020 року Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та наказом Державного підприємства «Чугуєво -Бабчанське лісове господарство» затверджено новий штатний розпис, згідно якого посада заступника директора у штаті підприємства відсутня. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 буде запропоновано зайняти керівну посаду помічника лісничого Малинівського лісництва, однак для цього йому необхідно особисто з`явитися до підприємства для надання необхідних документів та виконання вимог для прийняття на посаду. Також зазначено, що згідно пункту 8.8 Статуту підприємства для поновлення ОСОБА_1 на посаду заступника директора необхідно отримати погодження Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства. Крім того, повідомлено, що підприємством оскаржено рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року, та після отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження її буде надано до державної виконавчої служби (а. с. 39-41).

06 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А. винесено постанову про накладання штрафу на боржника за невиконання вимог виконавчого листа № 646/83/20 у розмірі 5100,00 грн та вимогу про поновлення ОСОБА_1 протягом трьох робочих днів. Зазначені документи вручено секретарю керівника боржника 06 квітня 2020 року (а. с. 42, зворот).

10 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А. складено акт державного виконавця про невиконання боржником рішення суду (а. с. 43).

Також 10 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А. винесено постанову про накладання штрафу на боржника за невиконання вимог виконавчого листа у розмірі 10 200,00 грн (а. с. 43).

13 квітня 2020 року головним лісничим Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» направлено на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) лист про наявність підстав, що унеможливлюють виконання рішення суду. Зазначено, що на підприємстві затверджено новий штатний розпис, згідно якого посада заступника директора у штаті підприємства відсутня. Також повідомлено, що поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора лісгоспу не входить до повноважень Державного підприємства «Чугуєво -Бабчанське лісове господарство» (а. с. 44-45).

13 квітня 2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А. винесено подання (повідомлення) на ім`я начальника Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення керівником боржника, у якому він просив розпочати досудове розслідування, про що невідкладно, але не пізніше 24 годин внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розглянути питання щодо можливості притягнення до кримінальної відповідальності керівника Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України (а. с. 44).

Вказане подання направлено з Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області до Чугуївської місцевої прокуратури та в подальшому до Прокуратури Харківської області, якою надано відповідь від 05 травня 2020 року щодо відсутності підстав для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (а. с. 47).

23 квітня 2020 року та 12 травня 2020 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А. винесено вимоги про поновлення ОСОБА_1 протягом трьох робочих днів (а. с. 46, 48).

05 травня 2020 року головним лісничим Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» направлено на адресу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) лист про наявність поважних причин невиконання рішення суду, аналогічний за змістом попереднім листам (а. с. 48).

ОСОБА_1 звернувся з власною заявою до Харківської міської прокуратури №5 про вчинення керівником Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» кримінального правопорушення щодо невиконання рішення суду. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2020 року зобов`язано відповідних осіб Харківської місцевої прокуратури №5 внести відомості за заявою ОСОБА_1 від 05 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 147-149, 150).

01 червня 2020 року старшим державним виконавцем Юношевим Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61662922 з посиланням на пункт 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 3-4).

10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Державного підприємства «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство» із заявою про поновлення його на роботі на посаді заступника директора (а. с. 140).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено особливості виконання рішення про поновлення на роботі. Так, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

З аналізу вказаних норм випливає, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»  можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:
-накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);
-накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);
-звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас, невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року в справі №826/14580/16 (пункти 40- 43) висловив правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності визначено наслідком повторного невиконання боржником без поважних причин рішення суду, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії. Однак, звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, і не може вийти за межі наданих йому повноважень та діяти лише в спосіб, установлений Законом, оскільки сам факт направлення подання до правоохоронних органів не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідних висновків дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2019 року у справі №821/362/17, адміністративне провадження №К/9901/57431/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

У ході примусового виконання зазначеного рішення суду старшим державним виконавцем Юношевим Д.А. двічі винесено постанови про накладання штрафу на боржника за невиконання вимог виконавчого листа та неодноразово направлено боржнику вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також 13 квітня 2020 року винесено подання (повідомлення) на ім`я начальника Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення керівником боржника, після чого 01 червня 2020 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Однак, рішення суду так і не виконано.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Частиною 3  статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю надані чисельні права під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі, конфіденційну.

Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача вжив всі необхідні дії.

Само по собі формальне дотримання старшим державним виконавцем вимог статей  63  та  65 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом направлення боржнику вимог про виконання рішення суду, винесення двох постанов про накладення штрафу за невиконання рішення про поновлення на роботі та надсилання органу досудового розслідування заяви про кримінальне правопорушення ніяким чином не відновлює порушені трудові права ОСОБА_1 та не захищає його інтереси.

Матеріали справи свідчать про те, що боржник повідомляв державного виконавця про неможливість виконання рішення суду з причин, які, на його думку, від нього не залежать, мотивуючи це змінами у штатному розписі та відсутністю у нього повноважень на поновлення ОСОБА_1 на роботі, а також поданням апеляційної скарги на рішення суду.

Однак, зазначені ним підстави не є поважними причинами невиконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року, яке залишено без змін за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, та яким саме на боржника покладено обов`язок поновити ОСОБА_1 на посаді.

У разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису - ввести скорочену посаду.

Такий спосіб захисту порушених прав працівника є ефективним та забезпечує поновлення прав у відповідності до статті 13 Конвенції.

Надані до суду матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що виїзд державного виконавця за адресою боржника здійснено лише один раз, 10 квітня 2020 року, за результатами якого складено акт про невиконання боржником рішення суду (а. с. 43). Інших виїздів за адресою боржника виконавець не здійснював. З листів Державного підприємства «Чугуєво -Бабчанське лісове господарство» на адресу державного виконавця вбачається, що для поновлення ОСОБА_1 на посаді необхідно погодження Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства. Однак, виконавцем не встановлено, чи отримано боржником таке погодження.

Крім того, старший державний виконавець прийняв рішення закінчити виконавче провадження, навіть, не дочекавшись результатів перегляду справи апеляційним судом, хоча боржник повідомляв його про оскарження рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції не врахував, що старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А. не вжито всього комплексу необхідних дій з метою захисту інтересів стягувача ОСОБА_1 , порушені трудові права якого так і не поновлено.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 серпня 2018 року, справа №  916/4106/14.

Згідно статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку щодо передчасності та протиправності оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 01 червня 2020 року. Отже, вимоги скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною постанови від 01 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61662922 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношева Д.А. усунути порушення його прав як стягувача у виконавчому провадженні № 61662922 та відновити виконавче провадження, судова колегія виходить з того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише ним або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 344/10083/17, провадження № 61-29586св18.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом неправомірною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Зобов`язавши державного виконавця відновити виконавче провадження суд фактично перебрав би на себе повноваження державного виконавця, які передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, скарга ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії у рамках виконавчого провадження задоволенню не підлягає, адже скасування постанови про закінчення виконавчого провадження само по собі зобов`язує державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження в силу вимог частини першої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», що є належним захистом прав стягувача.

Виходячи з викладеного, ухвала суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню із частковим задоволенням скарги ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання неправомірною постанови від 01 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61662922, складеної старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А.
В іншій частині скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Ухвала суду в частині поновлення ОСОБА_1 строку на подання скарги не оскаржується, відповідно, підстав для її перегляду і скасування в цій частині немає.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року про відкриття апеляційного провадження відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн.

14 грудня 2020 року до суду апеляційної інстанції від представника скаржника надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору в розмірі 420,40 грн, яку задоволено.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду частково задоволено, судовий збір за її подання у розмірі 420,40 грн підлягає стягненню з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2020 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державне підприємство «Чугуєво - Бабчанське лісове господарство», Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) на рішення державного виконавця – задовольнити частково.
Визнати неправомірною постанову від 01 червня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61662922, складену старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Юношевим Д.А.
В іншій оскаржуваній частині в задоволенні скарги  ОСОБА_1 – відмовити.
Cтягнути з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь  ОСОБА_1 420,40 грн судового збору.
В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась та не переглядалась.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 А.В. Котелевець

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 14 грудня 2020 року.