ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1211/20  Номер провадження 33/814/765/20	Головуючий у 1-й інстанції Ситник О. В.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 листопада 2020 року щодо 
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , місце роботи суду не відоме, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

       Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини
Постановою судді Зіньківського районного суду  Полтавської області від  03 листопада 2020 року визнано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 420 (чотириста двадцять ) грн. 40 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді,  05.09.2020 року о 00 годині 53 хвилин в смт Опішня по вулиці П. Мирного Полтавської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в КНП Зіньківській ЦРЛ Полтавської області, чим порушив вимоги п.2.9А ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. З протоколом ознайомлений, вилучене посвідчення водія ( а.с.1).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій просив скасувати постанову щодо нього , а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення. 
        В обґрунтування апеляції зазначає , що огляд на стан сп`яніння проведено з суттєвим порушенням , а тому не може визнаватися законним. Зокрема , в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд; сам огляд був проведений через 5 годин після встановлення підстав для його здійснення;
В матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи , що свідчать про належність КНП «Зіньківська ЦРЛ» до відповідного переліку закладів охорони здоров`я , який повноважний проводити огляд; а саме лабораторне дослідження проведено тестами «SNIPER», який показує тільки попередній результат. 
Апелянт зазначає , що діагноз щодо наявності у нього , як водія , стану наркотичного сп`яніння зроблений лікарем без проведення лабораторних досліджень , виключно на підставі результатів експрес-тесту «SNIPER», що суперечить вимогам п.п. 7 п. ІІІ інструкції щодо обов`язкового проведення лабораторного дослідження. Також , допущенні порушення під час документального оформлення результатів. 
Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги та не повідомив суду причину неявки. За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі особи. При цьому апеляційний суд звертає увагу , що і в суді першої інстанції ОСОБА_1 не виявив свого бажання приймати участь в судовому засіданні
Мотиви суду
Вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить до таких висновків.
Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
            Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
            Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
            Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Вважаю , що суддя суду першої інстанції вказаних вище вимог закону дотримався в повному обсязі , правильно встановив фактичні обставини по справі, обґрунтував їх належними на допустимими доказами та дав їм правильну юридичну оцінку.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП суддя послався на протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення , передбаченого ст..130 ч.1 КУпАП від 05.09.2020, письмові докази (акт та висновок); відеозапис з нагрудної камери поліцейського та прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , що полягає у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. 
Із вказаними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.
Так, за нормативним визначенням ст.. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов`язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати , що вона перебуває у стані алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі .
Матеріали провадження містять висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції із змісту якого вбачається , що ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані наркотичного сп`яніння. Мається в матеріалах провадження і акт огляду , в якому зафіксовані його результати і зокрема зазначено про проведені лабораторні тести та виявлений вид наркотичної речовини (амфетамін).
Згідно інструкції із використання експресс-тесту Sniper 10 попередньо визначає наявність наступних наркотичних речовин: амфетамін , барбітурати , бензодіазоліни , кокаїн , метамфетамін , морфін , метадок , фенциклидин , марихуана , екстазі.
В даному випадку у ОСОБА_1 за результатами досліджень було виявлено наркотичну речовину амфетамін.
Заключний діагноз про те , що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння , був встановлений лікарем після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних.
В контексті перевірки доводів апеляції апеляційний суд звертає увагу , що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення , яке відбувалось після отримання висновку лікаря , ОСОБА_1 не заперечував того факту , що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Не заперечував він факту перебування у стані наркотичного сп`яніння і під час обстеження лікарем та складання відповідно акту та висновку.
Щодо доводів апеляційної скарги про допущені порушення з боку працівників поліції , то вони фактично є тотожними тим , що висловлювались ОСОБА_1 під час розгляду в суді першої інстанції в своїх поясненнях –клопотаннях , на які суддя суду першої інстанції надав відповідь у своїй постанові.
Не є обґрунтованими також і доводи щодо порушень , допущених під час проведення лабораторного дослідження.
За змістом п.7 розділу 3 Інструкції обов`язкове лабораторне дослідження проводиться на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.
Відповідно до п.8 розділу 3 Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин , що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Як правильно вказує автор апеляції , швидкі тести призначені для попередньої діагностики вмісту психоактивної речовини в сечі людини. Лікар , що проводив таке обстеження в даному випадку встановив наявність в сечі ОСОБА_1 , таких речовин та зазначив про це у своєму висновку. Вказане дослідження є одним із видів лабораторних досліджень. Подальше лабораторне дослідження відбувається в тому випадку , якщо особа заперечує факт вживання наркотичної речовини та перебування у стані наркотичного сп`яніння.
Вказана позиція узгоджується із процедурою проведення огляд на стан алкогольного сп`яніння , коли в разі незгоди водія із результатами тесту за допомогою приладів , він направляється до медичного закладу.
Методичні рекомендації , на які посилається автор апеляції , не входять до переліку документів , які визначені як нормативні акти , що використовуються в питанні виявлення у водіїв стану сп`яніння і є внутрішнім документом МОЗ.
       Таким чином, доводи  апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, зібрані в передбаченому ст. 266 КУпАП порядку, які б свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, - є безпідставними, з огляду і на те, що поліцейськими не був порушений порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться тільки у визначеній медичній установі шляхом відібрання певних біологічних зразків з послідуючим їх дослідженням.
            Така процедура огляду водіїв, визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за № 1103, зі змінами,      п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року за                   № 1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства  внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, які не суперечать вимогам ст. 266 КУпАП.
       Отже, за наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України.
       Апеляційний суд звертає увагу , що ОСОБА_1 фактично усунувся від доведення перед судом переконливості своїх доводів.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним         і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.
       У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Законом України від 07 липня 2016 року за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Порушень законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що  постанова судді про притягнення  до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Зіньківського районного суду Полтавської області 03 листопада 2020 року щодо нього – без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає

Суддя А.О. Рябішин